Nr. 6] KVAirr.KK-STi nn;M i thondhjemsfeltet 179 



nem en stor del ;il" dvn iiileiessiinle (iukhil lyder paa, al den 

 her i sin lid dypl indtrængende fjordarm allerede paa el for 

 holdsvis meget tidligt sladinm har sat en ganske skarp grænse 

 for den fra Uørostrakterne og Kviknetraklerne nedtrængende 

 hræmasse, hvis isslrøm forholdsvis raskt har opløst sig i uldri 

 vende isfjelde. Derved forklares den merkelige optræden af en 

 lang række forskjellige. vistnok til omtrent samme lid hørende 

 terrasser, der har selve randdannelsens karakter. Vi kan hegynde 

 med del utprægede og meget vakre diehotome trin i Meihus, 

 ved Høieggen og (iravraak, paa l)egge steder med tilsvarende 

 dannelser over paa Gulas vestside, og delvis sammenhundet 

 gjennem de forholdsvis temmelig mæ\gtige aJleiringer ved Holhim. 

 luidvidere har vi de mægtige afsæ'tningcr mellem Horg og Hovin, 

 hvor vi isæM- læster os ved den vakre, eller rettere de vakre 

 Tømmelerrasser. Saa følger de mægtige afsa-tninger ved Kvas 

 hylla og Støren, hvor endnu kvikleret eller kviksanden i hunden 

 hærer vidneshyrd om alleiringernes egentlige karakter, lillrods 

 for den meget fremtræ'dende terrasseform. \'idere følger forholds 

 vis mægtige afsætninger ved Singsaas, endnu i utpra'get terrasse 

 form. Det er ikke usandsynlig, at paa en lid, da endnu hræ 

 strømmen fra nordøst aflastede den væ'sentlige del af del med 

 hragle materiale ved Taulra og {)aa en tilsvarende linje inden 

 demie egn, strakte en dypt indgaaende. isfyldt fjord sig mol syd, 

 helt til den kalvende hræ ved Kvashylla, Støren eller kanske 

 endog tilslut heuimot Singsaas. — Del mindre fremtrædende trin 

 over Leksviken, Frosla og Stjørdalen maa naTinesl opfattes som 

 det andel diehotome led i her omhandlede række. 



VII. Kt utpra^gel dicholoml trin. Det første led i dicho 

 tomien gaar ovei- Bolnen, Mellingvand og videre til Kkne, der 

 paa over liere mindre sjoer lil lloklingen, hvorfra det fortsætter 

 videre mol øst og sydøst. Trinnets andet led gaar over Værra 

 sund, forhi Vtterøen og I'^idshotn. likesom del ogsaa kommer 

 ig^jen ved Levanger og i \'a'rdalen. 



VIII. El utpra'get trin med alleiiinger ved \'aMran og ^'inje, 

 saml videre med mora-nedannelser foran Horgenfjoiden og Leks 

 dalsNand, snaledes paa samtlige steder med ul|)ia'gede hassin 

 dannelser hakenfor, saMlig paa førstnævnte sted i den store 

 Heitstadfjord. 



IX. Delle Irin rejiresenleres i den mere cenliale del af den 

 endemora'ne, som i det tiondhjemske kanske har tiltrukket sii; 

 mest o|)merksoudu'l, nemlig StenkjaMinora'nen, hvis heliggcnhcl 

 er angit i navnet. Omend kanske nogenlunde i østlig retning, 

 er dog paa denne kant morænens forløp noget uhesleml og 

 mindre skarpt hemlra'dende, medens man i vestlig retning har 

 alleiringerne ved Maimo, med den ul|)ra'ge(le depression. Heilslad 



