180 P.^. OYEN _ [1914 



sundet og Hjellebotnen, bakenfor. Naar man undtar en del af 

 femte trin, der i Kvenildmorænen, mellem Heimdal og Klæbu, 

 bar en fuldstændig ra karakter, er der vistnok ingen af de trond- 

 bjemske morænedannelser, der kommer denne moræneform saa nær 

 som Stenkjærmorænerne. Begge er de ogsaa dicbolomt ledbyggel. 

 X. Sunnan trinnet utmerker sig ved flere, smukt formede 

 endemoræner, der, saavidt de bittil er fulgt, synes at være af 

 en noget mere lokal natur end de foregaaende; var det ikke paa 

 grund af dette fællestræk ved de lire 



(1) Moræne ved Byafossen — centraldepression bakenfor 



(2) Bebyggede terrasser langs Reinsvand 



(3) Vakker endemoræne foran Fossem vand 



(4) Moræneafsætning foran Snaasenvand 



bit regnede rækker (altsaa en gjentaget dichotomi), kunde muli 

 gen, et par af dem ogsaa været at benregne til foregaaende trin. 



Det forbolder sig imidlertid ikke saaledes, som Kjerulf engang 

 bar uttalt med benblik paa vore ra-moræner, »»hvilket alt maa 

 sees af karter (Kjerulf: Istiden, 1876, pag. 46); tbi de maa bver 

 for sig undersøkes i marken, og det viser sig da, at de til ra- 

 moræ^nerne børende ved sin dicbolome bygning karaktiseres som 

 oscillationsmoræner, i motsætning til de af Chamberlin i sin tid 

 som »moraines of recession« betegnede (Tbird Ann. Rep. U. S. 

 Geol. Surv., 1881—82, pag. 400). 



Det vil nu være af interesse at forsøke en sammenstilling af 

 disse morænera^kker eller randdannelser i det trondbjemske med 

 dem, vi kjender fra den sydøstlige del af vort land og tilgræn- 

 sende egne. En saadan sammenstilling eller korrelation bar 

 ogsaa titdels tidligere væ^et forsøgt, saaledes f. eks. af Hoel, 

 der sammenstillede StenkjærmoraMien med råerne eller Aas- 

 Svelvikmorænen. Nærmere at bestemme dens alder lader sig 

 vistnok for tiden ikke gjøre u\rcb. for Matbm. & Naturv., B. 

 28, nr. 9, pag. 12) og Vogt, der uten at ta bensj'n til Hoels 

 utvikling sammenstillede morænen foran Selbusjø med afsætnin 

 gerne ved > Minne ved Mjøsen (Norsk geol. tidskr. B. III, No. 

 1, pag. 15), en sammenstilling, som vi forresten ser, maa være 

 grepet belt ut af luften, naar vi erindrer, at .¥i7//7».s niveauets af- 

 sætninger gjenlindes i belt uforstyrret tilstand i dalbunden langt 

 ovenfor Selbusjøen. Men vi kan forresten ogsaa finde nøklen til 

 en forstaaelse af dettes Vogt's ræsonnement, naar vi selv i 1913, 

 ikke mindre end et par aar efter, at jeg badde klargjort forbol 

 det mellem Ra trinnets « og >Aas-trinnets endemoræner (L. c. 

 B. II, No. 7), endnu finder, at Vogt sammenstiller disse to trin 

 indbyrdes og i korrelation til de to sydfinske endemoræner paa 

 belt samme maate (L. c. B. II, No. 11, pag. 3, 18—19) som i 

 sin over et par decennier tidligere utgivne avbandling »Om is- 



