200 P. A. ØYKN [19 14 



Mytihis ediilis 



Pecten islandiciis 



Terebratnla psittacc<t 



Ikilaniis luiser 



Balaniis luldeualleusis (Scoticiis) 



Echiniis (jranulatus Say 

 (Charlp:s Lyell: Travels in Norlli America, Vol. II, 1845. 

 pag. 149, 150). 



Den fauna, der i denne forbindelse som levende interesserer 

 os mest, er VoW/a-faunaen. Nu forholder del sig vistnok saa, at 

 Portlandia arctica Gray selv, som den representative hovedform 

 inden dette selskap, forekommer gjennem en række led i den 

 lange, glaciale formalionsrække, ja selv i vort eget land, om end 

 ikke endnu i det trondhjemske som tilhørende andre end r(t~ 

 perioden selv, og det senere optrædende Portlandid-nivemi. I 

 Danmark antas af de danske geologer i almindelighet, ifølge den 

 tredelte glacialrække, det typisk utviklede Yoldia-ler ved Es- 

 bjerg at tilhøre 1ste interglacial (Nordmann: Danmarks Pattedyr 

 i Fortiden, 1905, pag. 3), tiltrods for at Holst har søkt at paa- 

 vise, »att leran vid Esbjerg ar senglacial eller m. a. o. tillhor 

 den yngsta Yoldialeran« (^Geol. F'orn. Fcirh. Stockholm B. 2(1, 

 pag. 4P)4). Hp:lgi Pjetursson gav en interessant beskrivelse 

 »Om forekomsten af skalførende skurstensler i Riilandshofåi, 

 Snæfellsnes, Island« (Det kgl. danske Vid. Selsk. Forh. 1904. 

 No. 6), otJ han ultaler her: Yoldialaget i RulandshøfSi har vist- 

 nok betydelig almindelig glacial geologisk interesse derved, at det 

 højst sandsynligt skriver sig fra en begyndende, eller rettere 

 sagt tiltagende nedisning, og vel endnu mere derved, at der ikke 

 kan være tale om, at del skyldes sidste istid« (L. c. pag. 881). 

 Paa den skandinaviske halvø og i Finland har de Heste geologers 

 anskuelse været den, som finder ullryk, idet Berghell identifice- 

 rer gi aci alier a, h var f vigler a och yoldialera (Nyslolt 

 (1904), pag. 91), idet denne betraktes som fluvio-glacial eller 

 glacio marin facies dannelse foran den senglacialt tilbakeryk- 

 kende isrand. I denne forbindelse kunde vi kanske merke os, 

 at den tidligere fra gammelt af brugte betegnelse /7»/;/o glacial 

 for de af bræelvene afsatte ler-, sand- og rullestensmasser jo i 

 ny tid har været forsøkt ombyttet med g\a c i o- ftiiinnl (Canada 

 Geol. Surv. Report 1909, pag. 166) eller glaci-fhinial (Atlas 

 ofver Finland, 1910, Text I, no. 5, pag. 41), men den gamle, 

 hævdvundne betegnelse har dog holdt sig, ikke blot i America 

 (Drysdaiæ: Geology of Franklin Mining Camp British Columbia, 

 1915, pag. 93), men ogsaa i Skandinavien (Norges geol. under- 

 søkelse, aarbok 1913, III, pag. 15. 19). De fleste fennoskandiske 

 geologer har desuten vænnet sig til at betragte yoldialeret, som 



