224 p. A. øYEN [1914 



and Long Island al tlie close of Ihe great ice age. In contrasl 

 lo this fad we have anolher one, equally prominent, and that is, 

 Ihat of Ihe species of piants growing on Ihe morainic mateiial 

 al)out one-lhird are common lo northern Europe and America, 

 Ihus pointing lo a common origin of each in the territory now 

 occupied by the ice and snow of the Arctic regions. The flora 

 north of Ihe morainic line in Staten Island and Long Island 

 clearly anledales in point of occupancy of the country the more 

 southern and American pine barren flora, which migraled north- 

 ward at a dale subsequent to the migration of the flora wilh 

 strong European affinity». (Proceed. Acad of Nat. Sciences of 

 Philadelphia, Vol. 56 (1904), pag. 606). 



Som allerede i det foregaaende omtalt, spiller ved siden af 

 lorvmyrerne de paa mange steder optrædende kalktuffer ofte en 

 betydelig rolle, hvor det gjælder studiet af planternes tidligere 

 ulbredelse og deres vandringer, veie og voksesteder. Vi har en 

 to — tre saadanne kalktuffer i vort land, som har vist sig at være 

 af stor l)elydning i denne henseende, og da særlig kalktulfen 

 ved Leine. 



Naar Halle med hensyn til kalklufYorekom.sten ved Leine 

 sier, at »forhållandena åro således hår ^nska oklara, och huru 

 de bora tolkas, forefaller rått ovisst» (Sveriges geol. undersokn., 

 arsbok 1914, Stockholm 1915, N:o 1, pag. 38), saa maa delte 

 bero paa en manglende forstaaelse hos denne forsker. Thi for- 

 holdene paa stedet var klare nok, og tolkningen af dem er tid- 

 ligere git af Blytt (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1892, No. 4). 

 Halle bør derfor studere denne eller foreta undersøkeiser paa 

 selve stedel. Og naar derfor Halle sier, at »for nårvarande 

 synes en nårmare undersokning av kalktulTlokalerna vid Storsjon 

 — — — vara synnerhgen 6nskvård» (Sveriges geol. undersokn. 

 Ser. C, N:o 260,^(1915), pag. 46—47), saa er jeg ikke det ringeste 

 i tvil derom, thi der staar visselig endnu meget tilbake at utforske 

 ved de jemtlandske kalktuffer i det hele; det gjelder vistnok 

 endnu med fuld ret, hvad Blytt uttalte for tre og tyve aar siden: 

 de jemtlandske tufle bør derfor underkastes en fornyet under- 

 søgelse« (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1892, No. 4, pag. 18). 

 Thi at ogsaa de svenske kalktuffer indebærer meget af interesse, 

 viser f. eks. Skultorpstuffen (.Svensk Botanisk Tidskrift, B. I, 

 1907, pag. 418). 



Sernander forsøkte i Geol. Forn., Stockholm, møte 19|08, at 

 opstille en korrelation mellem sine, Blytt's og Lewis' anskuelser 

 med hensyn til torvmyrernes bygning i Skandinavien og paa 

 de Brittiske øer: — 



