Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 241 



shows that \ve are now living under soiiiewlial milcler and less 

 humid condilions (Geikie: The Tundras and Slepjjes of Fre- 

 historic Europe, 1900, pag. 346). Og Archibald Geikik sier, at 

 »many of these peal mosses are of considerahle thickness and 

 of great age. That they began to he formed while the severe 

 cHmate of the Ice Age had not entirely passed away is indicated 

 t)y the occurrence of various piants of Arclic species in their 

 h:)\ver layers. Nol a few of the peal inosses are no longer growing, 

 their bog-planls having been succeeded by heathes and grasses 

 while their desiccaled surfaces are cut into channels by rain or 

 scooped out inlo hollows by wind« (Explanatory notes to accom- 

 pany a Geological Map of Scolland 19-^y09, 1910). Og i sit sidste 

 større arbeide omtaler den førslna'vnle forsker: the faet that 

 our peal-mosses are not now in a llourishing condition, but are 

 all more or less rapidly decaying and being denuded by rain 

 and wind« (James Geikie: The Antiquity of Man in Europe, 

 Munro lectures 1913, pag. 275 — 27()), og videre: the final jihase 

 of Fleistocene hislory may be said to be characterised especially 

 by the general decay and denudalion of our peat-mosses, the 

 vegetation growing upon which is almost invariably of a drier 

 type than that found in the peat itself« (L. c. pag. 281). Naar 

 vi saa videre kaster el blik f. eks. paa den fauna, der lever langs 

 stranden ved Bridge of Walls, hvor no ice in winler er at se, 

 saa faar vi kanske et indtryk af, hvordan forholdene omlrent 

 har været, da paa Phulas-nivcauels tid, og under slutningen af 

 denne, den torvmasse var afsat og ulsaltes for en begyndende 

 denudalion, der nu har skaffet den violette Vppcr Turb(iri(in's [ot\, 

 og samtidig med forskjellige Lilloriiui-l'ovmev j)aa strandstene og 

 derimellem Oslrcd cdiilis, Cdidiiiin cdulc, Pdtclhi vuLjdhi, Purpnra 

 Idpillus m. il. Den videre utvikling under det derpaa folgende 

 tidspunkt gir os saa et indblik i de forhold, som Blytt omtaler: 

 Thi stubbelagene beretler om lange, tørre perioder af aartusin 

 ders variglu't, hvorunder lorvens veksl i de Heste af myrene stand 

 sede, hvorunder floraens charakter lendredes vBergens museums 

 aarbog 19(»9, Xr. .S, pag. 6'. Og saa videre. Al vi paa Shetlands- 

 øerne og de nordbritliske øer da følger nutidens og den nærmest 

 forutgaaende lids omtrentlige forhold lilbake til ile kuldskjære 

 løvlrieers indvandringstid i vort eget land, blir da Malinlig nok. 

 Paa den anden side kan det ikke negles, al del lyder ganske 

 underlig, naar vi horer Si;i<nam)i:i< opfoie de allantiske ekelag 

 for Skandinaviens Nedkommende sMintidig uu'd, ;it de britliske 

 forekomster viser sin second arctie bed ^Geol. l'orn l-'orli , 

 Stockholm, H. '■)(), pag. 472\ og Lower l'\)restian lolger direkte 

 paa l'irst ,\rclic \U'i] L c pag. 172), det lyder som sagl 



noget sokt, naar vi sammenligner vore egne, nuvierentie forhold 



1() 



