Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I THONDHJEMSFELTET 251 



som vi gjenkjender fra vort egel lands kvartærgeologiske 

 forskning. 



Men hos os som i Amerika har oplrjedende indsjøafsæt- 

 ninger ofte git anledning til megen usikkerhet særlig i landets 

 sydøstlige del, hvor jo afsætningerne i Østerdalen, Gndbrands- 

 dalen, omkring Randsfjorden og Spirillen har <*it anledning til 

 diskussion nok. Manglende kjendskap til forholdene har ofte 

 været grunden. Men netop denne sidste faktor er det muligens, 

 som paa den anden side har bevirket, at tilsvarende forhold 

 endnu ikke i sin fulde utstrækning er kommet under diskussion 

 for Trondhjemsfeltets vedkommende, endskjønt jeg dog allerede 

 i det foregaaende har hat anledning til at henlede opmerksom- 

 heten paa liknende forhold her. 



Der har fra forskjellige kanter i diskussionen været reist 

 indvending mol at opfatte Mijtilus-niveauet som et eget, for sig 

 begrenset tidsafsnit. Og dette kunde ogsaa tilsynelatende kanske 

 ha nogen berettigelse, saa la^nge spørsmaalet kun gjaldt den 

 nordlige del af vort land, ja kanske Trondhjemsfeltet med. Og 

 i tilslutning til en saadan anskuelse forstaar vi kanske ogsaa 

 bedre Upham's bemerkninger — »niy observations suggest that 

 the time occupied in the re elevation of the region ofTrondhjem 

 from its Champlain subsidence was probably more brief than 

 the duration of these glacial lakes in North America and Scot- 

 land< (The American Geologist. Vol. XXII, 1898, ])ag. ]52t. 



Men naar vi stifter bekjendtskap med den rike, .l/y///u.s førende 

 banke nær Skaadalen station, synes det nær sagt umulig at slaa 

 den sammen med ra-liden. Delte saa meget mere, som det ikke er 

 blot en enkelt arl, men et helt komplex, vi linder, hvoraf hver enkelt 

 artsvarielel antyder del samme klimatiske forhold som hoved- 

 arten. Ja ikke nok dermed; vi linder ikke et eneste af Yoldia- 

 faunaens elementer, idet samtlige arier optrær i de varmtvands- 

 elskeiide varieteter. Og betragter vi saken fra et rent zoologisk 

 synspunkt, maa vi være enig i det resultat, hvortil efter el ind- 

 gaaende studium An. S. .Iknsen kom, naar han i 1904 ultalle: 

 »Jeg kender en god del til blaamuslingens udbredelse og er naaet 

 til den overbevisning, at denne arl absolut skyer dybt og meget 

 koldt vand« (Del kgl. danske Vid. Selsk. Forh. 1904, Nr. (i. pag. 

 20 — 21), og han var kommet lil del resultat, at Mijlilus cdulis 

 og Yoldin arclica ikke kunde leve sammen \L. c. pag. 20\ Og 

 selv Knii'onvitsch, som har krilicerl og tildels retlet denne Jkn 

 SKNS angivelse, sier dog ogsaa: das massenhafte Vorkommen 

 von Miililiis ('(hilis L. scheint nur in der Liloralzone moglich zu 

 sein. Das N'orkommen von sehr zahlreichen Sclialen dieser Art 

 in einei" Ablagcrung kaiin dahei- wohl als Heweis dienen, dass 

 wir es mil liloralen Ahlaiicruns'en /u lun haben. Hei der Doulung 



