266 p. A. øYEN [1914 



ca. 172 m. o. h., synes heller ikke Ivilsomt, da allerede det blotte 

 utseende karakteriserer den som tilhørende Portlandia-niveauet, 

 altsaa dannet enten som en grundtvandsbanke, eller til et noget 

 senere tidspunkt i dette fremtrædende niveaus utviklingshistorie. 

 At den ytre, mere jevne del, ca. 164 m. o. h., af Kvashyllas store 

 terrasse har faaet et afpudsende drag af Littorina-niveauets bølge- 

 skvulp er meget sandsynlig. Niveau-pladsen for rulleslenster- 

 rassen, ca. 70 m. o. h., ovenfor Horrig kirke synes heller ikke at 

 være tvilsom, saa meget mere, som vi gjenfinder det tilsvarende 

 terrasseniveau ogsaa like i nærheten af Trondhjem, i Nardo- 

 terrassen, 70 m. o. h. (Norges geol. unders. Nr. 32, pag. 120). 



Forulen at man, mere som en sjeldenhel, som ovenfor nævnt, 

 kan gjenfinde resier af slrandmerker fra selve ra-tiden, er det 

 mere almindelig at støte paa de store, rikt Fo/c/m-førende ler- 

 terrasser fra ra tiden og efterfølgende tids dypere vands afsæt- 

 ninger, saaledes f. eks. den store Lundemo terrasse, 55 — 80 m. 

 o. h. Saadanne terrasser maa da heller ikke sammenblandes 

 med de egle, postglaciale littoralterrasser. Paa sine steder kan 

 vistnok, paa samme maate som vi saa ved Kvashylla, en saadan 

 gammel lerterrasse ha faat en marin afpudsning under en senere 

 tid, netop som den holdt paa at dukke op over havet, og en 

 saadan afpudsning gjør sig da gjerne gjeldende som en utplane- 

 ring, en nivellering. Terrasselandskapet i Flaa, i omegnen af 

 Ler station, kan betegnes som sa'rlig repræsentativt i saa hen 

 seende. Den lave dalbundterrasse er her en utpræ>get overskyl 

 ningsterrasse (I, 41). Derimot har man her tre utprægede, høiere 

 liggende terrasser, nemlig: — 



Kirke-terrassen 44, .5 — 63,2 m. o. h. 



Baardshaug-terrassen 98 — 102 — » — • 



Kirkeflaa terrassen 132 — 164 — » — 



Dels forholdene ved disse terrasser selv, og fornemmelig en 

 sammenlikning med terrasserne i den nærliggende Kalvella-dal, 

 lar formode, at grundlaget for samtlige disse terrasser er gamle 

 )'oW;o-førende lerterrasser fra ra-tid, Mytilus-tid og Portlandia-tid, 

 men afnivelleringen og de deraf resulterte afsiutningshøider i 

 den sekundæMC terrassedannelse, enten nu denne skyldes erosion 

 eller akkumulation eller begge dele, viser dog ganske bestemt, 

 hvilke postglaciale niveau formationer, der har va'ret medvir- 

 kende, thi ved den førstnævnte skinner Tapes-niveauet, ved den 

 anden Mactra-niveaiiet og ved den tredje Littorina-niveaiiet altfor 

 tydelig igjennem til, at nogen berettiget tvil kan reise sig, derimot 

 kunde man nok reise det spørsmaal, om ikke den afsluttende 

 afpudsning af sidstnævnte og førstnæ^vnte terrasse er foregaat 

 under saa motsat klimatologisk karakteriserte tider som respek- 

 tive Pholas-nweauets og Triina-niueauets. 



