274 p. A. øYEN [1915 



fin og ganske lite finl sandel ler, der bruser svakt for HCI. 

 Del øversle Portlandia førende ler paa delle sled, likeledes ganske 

 finl og ganske lile linl sandel, af hlaagraa lil gulgraa farve, viste 

 ogsaa svak brusning for HCI. Derimol visle del blaagraa, finl 

 sandede ler med Portlandia arctica ved Sagebak, nær Ler slalion, 

 en noksaa slerk brusning for HCI. 



Allerede under forbifarlen paa jernbanen ser man ved Sings 

 aas slalion, 175 m. o. b., lerrasser hæve sig vel 20 m. over sla- 

 tionen, allsaa noget mere end 195 m. o. h., hvilket ogsaa stad 

 fesles ved den delaljerle undersøkelse paa stedet. Straks sydøst 

 for stationen ser man her ved jernbanelinjen underst laget sand, 

 grovere og af middels kornstørrelse, og derover kommer saa i 

 terrassens liøide, indtil fem meter lavere, rullestensgrus med rulle- 

 stene iblandt. Jeg skulde være tilbøielig til at forklare sandaf 

 sætningen som tilhørende ifølge sin oprindelse Mytilus-niveauets 

 maksimum af jordskorpens nedsynkning paa dette sled, og at 

 derover kommer rullestensgruset med rullestene som en afsætning 

 tilhørende Mytilus-niveauets afslutning. Al der selv ved slemning 

 af medbragte prøver fra Singsaas ikke har lykkedes at finde nogen 

 fossiler, spiller i denne forbindelse ingensomhelst rolle, da ter- 

 rassesammenhængen er saavidt kontinuerlig; vi maa kun erindre, 

 al i disse trangt indgaaende fjorde har vandel efter al sandsyn- 

 lighet hal en temmelig brak karakler, og da kan vi lil sammen- 

 ligning lænke paa forlioldene f. eks. i de i det ferske Østersjø- 

 vand afsatte sedimenter, hvor ogsaa fossiler som regel mangler. 

 Fra den vakre, noget utvaskede moræneryg ved Kvenild har 

 man en vakker utsigl over en større del af nedre Guldalen, 

 særlig Melhus, og man ser her paa begge dalens sider de store 

 lerterrasser, der vistnok med sikkerhel er at henføre til Port- 

 landia-niveauets tid. Men over denne store og smukt fremlra'dende 

 terrasse sees en langt svakere og mindre fremtrædende, tildels 

 temmelig brudt, men dog ogsaa paa sine steder ganske sammen- 

 hængende, som derfor ikke godt kan tilhøre nogen anden tid end 

 Mytilus-nioeauet. Lavere end de store Portlandia-niueauets lerter- 

 rasser kommer flere, lavere trin, der dog ofte tildels er meget lite 

 fremtrædende, idet erosion og utglidning tildels har virket tem- 

 melig ødelæggende. Den store, vide dalbund er imidlertid meget 

 vakker. 



Som allerede i del foregaaende omhandlet, grupperer de mange 

 bestemmelser af Mytilus-iiii)enuets grense i den nordenfor Støren 

 liggende del af Guldalen sig om 199 m. o. h. (I, 30) og 197 m. 

 o. h. (I, 89). Længere imol syd, og længere imot øst, likesom 

 ogsaa længere imol nord, synes denne grense al slige endel. Der 

 fandtes saaledes ved Singsaas 201,7 m. o. h. (I, 16), og i Selbu fand- 

 tes jo forulen 193 m. o. h. (II, 102) ogsaa høiere liggende, som 



