Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 277 



forandringer her i løpet af en forholdsvis kort lid er foregaaet, 

 da jeg i sommer foretok en reise op lil omgivelserne af Værdals- 

 skredet. Tilvoksningen er skredet raskt frem i de aar fra 1901, 

 da jeg sidst var der, og efterhaanden utslettes de umiddelbare 

 spor af ulrasningen mere og mere, medens den sammenrolede 

 og sammenblandede jordbund afgir et godt grundlag for kunstig 

 engdyrkning. Og i omgivelserne har man her anledning til at 

 studere endnu mere ulviskede former af tidligere ras, saaledes 

 f. eks. om Leiraaen, hvor mellem Brandhaug og SoUi, op mot 

 Grindberg og over til Hepj)e omgivelserne utgjøres af høie ler- 

 bakker eller lermæler, der danner omkransningen af en tidligere 

 »raskjedels i likhet med del sidst indtrufne Værdalsskred. Men 

 bortset fra disse mere uregelmæssige og sekundæ're træk i land- 

 skapet ser man op gjennem Værdalen et utpræget terrasseterræn, 

 stigende i trin opad dalsiderne og op gjennem dalen. Forulen 

 den lave og flate dalbundterrasse, der samtidig repra'senterer den 

 sidste marine ulfvklning ved siden af de opfyldninger, der skriver 

 sig fra senere indtrufne ras og utglidninger, har vi terrasserne i 

 ganske bestemte og forholdsvis godt fremtranlende afsnit: — 

 40 m., 70 m., 125 in., KiO m., 180 m., 200 m., alt i omtrentlige 

 tal, men forbindelsen med de i det foregaaende angivne terrasse- 

 hoider er ikke vanskelig at se. I næ'rheten af Øgstad saaes et 

 torvmyrprofil, der viser os den fra før kjendte rækkefølge: 



Recent furuskog 



torvlag 



stubbelag med træ'slammer 



torvlag. 

 Forbindelsen eller korrelationen med de marine afsa-lninger 

 for denne paa 7a/;ps-terrassen liggende likalitet er saaledes lyde 

 lig nok. Og den lave dalbundterrasses stilling i ræ'kkefolgen er 

 ogsaa klar nok. At Maclrci-nwemiels terrasser er relativt aphane 

 i dette utpræ'gede lerlerræn, er heller ikke et fæ'nomen, der i saM'lig 

 grad vanskeliggjør korrelalionslbrsokene, og borlseel herfra er 

 terrasseserien, som vi ser, helt luldslændig. Med den forholdsvis 

 vide og flate dal blir heller ikke mot.sælningsforholdet mellem 

 den utstrakte Værdalsor (jernbanestationen (>,« m. o. h.) og dalens 

 terrasselandskap saa skarpt, som man kunde va're tilhoielig lil 

 at vente sig del. 



Og mot syd og sydvest kan man folge lerrassi'l;in(lska|)el 

 videre. Mellem Hinnan og Levanger er saaledes vakre Icrnisscr. 

 Fra Hinnan slalion. i')..; m. o. h., i hvis na-rhel man hai- dtl 

 interessante lossillindesled ved Ilallan II, !•'. 1 1 C.-J , passeres en 

 lav sirand og el kupperl lerrasselerra-n. Delle stiger saa med 

 jernbanelinjen temmelig hurtig op i sligende lerrasser, hvorefler 

 disse over en langere slrakning holder sig i omlrenl ens niveau 



