Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 287 



stilling, som den marine grense synes at indla over omgivelserne 

 af Trondhjemsfjordens store, bassinformede del, fra Røberget af, 

 over Ørkedalen, (iuldalen, Strinden med Nidelvens dalføre, Sljør- 

 dalen mot Meraker, Værdalen, og videre over Trondhjemsfjordens 

 indre egne, helt til Snaasen. Gradienten er over denne strækning. 

 for denne strandlinje yderst ilten, om overhodet merkbar. Det 

 er først mot grensen i Guldalen, ved Singsaas, og i Selbu, samt 

 i Meraker og Snaasen, at det merkes. Men vi maa dog altid 

 erindre, at den maate, ved aneroidbarometer, hvorpaa terrasserne 

 er maalt, kan gi rum for nogen feil, endskjønt for de flestes 

 vedkommende er den sandsynlige maalefeil reducert til et mini- 

 mum. Man kunde i saa henseende tænke paa terrassen f. eks. 

 ved Hyttebak bro i Selbu, endskjønt tvilen med hensyn til denne 

 ogsaa afdæmpes ved sammenlikning med meget nær samme 

 niveau mellem Grindstad og Stigen. Terrasserne ved Hemveg i 

 Snaasen kunde ogsaa gi anledning til nogen diskussion i saa 

 henseende ; men naar vi sammenlikner med den marine grense 

 ved Singsaas, Meraker og Langevand, idet vi samtidig trækker 

 sammenlikning mellem forholdene paa dette sidstnæ^vnte sted og 

 ved Hemveg med hensyn til de noget høiere optrædende terrasse- 

 rester, saa gir heller ikke her fænomenerne nogen større grund 

 til mistanke om nævneværdige feil i maalingerne. 



Den forholdsvis jevne stigning af den marine grense gjennem 

 Guldalen, fra 19(i,8 "m. o. h.' i Melhus (I, 89) til 199,;; m. o. h. 

 ved Gaua — Tømme (I, 30) og 201,7 m. o. h. ved Singsaas (I, 16), 

 kunde la formode en marin grense ved selve Trondhjem by af 

 ca. 195 m. o. h.. hvilkel igjen for denne egn vilde levere omtrent 

 nøiaglig samme dilTerents (17,2 m.) mellem den marine grense 

 og de slørre lerlerrassers niveau, som den vi ovenfor fandt for 

 Gaua — Tømme profilet, nok el vidnesbyrd om den store lovmæs- 

 sighel, der her gjor sig gjeldende med hensyn til disse forhold. 

 Fra Ilsviken til Singsaas er i, ret linje ca. <>() km. Den marine 

 grenses stigning paa denne stra'kning skulde være 6,7 m., hvilket 

 gir en gradient med fald i nordvestlig retning af meget nær 1 m. 

 paa 10 km. eller 1: 10000. Fra Ilsviken til Meraker er i ret 

 linje ca. 70 km. Med en antagen marin grense paa forstna'vnte 

 sted af 19') m. o. h. og som tidligere meddelt marin grense i 

 Meraker 200,8 m. o. h. 11, 1 o2 . skulde differensen bli 5,« m., 

 hvilkel vil levere en gradient med fald i vestlig retning af meget 

 na-r N: looooo. I-^a Ilsviken lil Hemveg i Snaasen er i ret linje 

 ca. 1 :*)0 km. Gaar vi ul Ira den for Ilsviken antagne marine grense. 

 og sæller vi. i betraktning af den smule usikkerliet, der kheber ved 

 aneroidmaalingen ved Hemveg. den jnarine grense her lil JOS m. oh., 

 isledelfor som ovenfor fundet 21 1,:; m.o.h., saa faar vi en diflerenls 

 af i:')m. mellem de marine grenselerrasser |)aa de to steder, Inil 



