Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 291 



tid, Og de to temmelig godt afgrensede faunaselskaper viser ogsaa 

 lil evidens, at adskillelsen er af dyperegaaende art. Det ligger 

 utenfor nærværende afhandlings ramme at gjennemgaa forhol- 

 dene i Kristianiafeltel. Men som jeg allerede i det foregaaende 

 har herørt, viser Trondhjemsfeltet endel særegenheter, der staar 

 i forhindelse med dets hassinartede karakter — deraf ogsaa sam- 

 menhlandingen og delvis sammenforekomsten af rn-periodens, 

 Mytiliis-nineaiiets og Portlandia-niveauets arter eller variationssui- 

 ter. Adskillelsen hlir derfor ikke her saa skarp, men grenserne 

 er jo ogsaa her tydelige nok til, ialfald paa sine steder, at kunne 

 iagttas af den opmerksomme forsker, der ser paa forholdene med 

 et uhildet hlik. 



Der kunde saaledes f. eks. pekes paa den høitliggende fossil- 

 forekomst, ca. 170 m. o. h., ved Hollum (I, 91). I de gulgraa, 

 forstyrrede lerlag fandtes her Macoma calcaria, Mija triincata, 

 formå typica, Saxicaua pholadis, alle i normale, tempererede for- 

 mer, der maa ha levet paa et noget større dyp, og sier vi om- 

 kring femten favne, saa svarer det jo saa omtrent til Mijtiliis- 

 nineaiiets strandlinje. Hvad vi skal lægge merke til, er den 

 fuldstændige mangel paa den ellers i trakten rikelig forekom- 

 mende Yoldia- fauna. Endvidere har vi al merke os lagenes 

 forstyrrede karakter og indpresningen i leret af sandlinser, medens 

 det overliggende grus gaar op lil en terrasse, ca 189 m. o. h. 

 Del ligger derfor meget næ'r al anta, at de samme kra>fter, der 

 ophyggede denne terrasse, ogsaa virkede forstyrrende paa de 

 underliggende lerlag, og nævnte terrasse gjenkjender vi her som 

 Portlandia-niueaiiels; forholdene er for saa vidt temmelig analoge 

 med de tilsvarende i Skandalen, som ovenfor anført. 



Vi kunde endvidere nævne forekomsterne ved Buvasli {\\, 

 111) og Sandsælervolden (II, 108), paa del første sted med former 

 som Macoma calcaria, Saxicana pholadis, Mya truncata. Balanus 

 crenatus, og paa det andet sted former som Macoma calcaria og 

 lialauus crenalus foruten hladaftryk af Dryas oclopci(da og .S'a//.i- 

 reliculala. Som jeg allerede i del foregaaende har na'vnl, kan 

 der nuiligens gjores gjeldende en noget forsUjellig ()|)fatning, 

 særlig af den sidslna'vnte, i 164,4 — 169,2 m. o. h. liggende fore- 

 komst, men ved Buvasli i en høide af 161,6 — l()4,i m. o. h. synes 

 nok ai'sa'tningens karakter al hentyde paa noget dypere vand. 

 Hvad vi ogsaa ved disse lo Ibrekomsler hør merke. er Yoldia- 

 faunarns totale mangel. Skulde det saa medføre riglighel, hvad 

 der herettes om hlaaskja'If'und i nærheten af Eggen, 1()7 m. o. h,, 

 med stigende terrasse til 187 m. o. h., saa vilde jo et Nigtigt 

 bidrag være levcrt til Iraklens geologiske ulviklingshistorie. end 

 skjønt neppe med resultater gaaende ul over dem ved de to 

 ovenna'Nule forekomster erholdte. 



