Nr. 6j KVARTÆR-STUDIER I TKONDHJEMSFELTET 301 



helen ved de tidligere omtalte, over den marine grense, høillig- 

 gende terrasser, som f. eks. ved Hj'ttebak bro i Selbu, nordvest 

 for Langevand, ved Grindstad og Stigen i nærheten av Selbu 

 sjøen, og ikke at forglemme ved Hemveg i Snaasen. Med de her 

 opregnede, forholdsvis nøie til den marine grense knyttede ter 

 rasser, maa dog ikke sammenblandes de terrasseformer, som jeg 

 i foreliggende afhandling allerede ovenfor (side 197) har beskre 

 vet. Heller ikke maa vi hermed sammenblande det fra Sjølen 

 ipashøide 226,7 m. o. h.) omtalte fænomen (H, 87). 



Den i det foregaaende beskrevne terrasse nær Hyttebak bro 

 i en høide af 210 m. o. h. indtar jo i denne forbindelse paa 

 grund af sin utprægede terrassekarakler og fremskudte stilling 

 en ganske særegen plads, hvis der ikke ved den utførle aneroid 

 maaling rent tilfældigvis skulde klæbe en eller anden helt uventet 

 feil. Nu. maa man naturligvis ogsaa ta med i betraktning, at 

 en enkeltterrasse, selv om den, som i dette tilfælde, er af en 

 fremtræ'dende karakter, og ialfald inden det engere omraade af 

 forholdsvis vedholdende art, nok kan skyldes en eller anden 

 lokal aarsak, som jo ikke er saa ganske ukjendt fra større ned 

 isningsomraader. Vi maa ogsaa erindre, at feilmaalingen i til 

 fælde ikke behøver al ha været særdeles stor for at frembringe 

 den dilTerens, der er til sammenlikning med det tilsvarende 

 niveaus beliggenhet ved Singsaas og Meraker jernbanestationer. 



Noget anderledes stiller imidlertid forholdet sig med hensyn 

 til de andre i samme forbindelse nævnte terrasser. Først og 

 fremsl paa grund af disse terrassers utseende og bygning, som 

 lar formode, al deres forbindelse enten med stormbølger eller med 

 bræers indvirkning ikke er saa særdeles fjern. Det førstnievnle 

 lænomen har jeg fundet represenlerel ogsaa i Akersdalen. Derimot 

 har del inden sidstna'vnte liakl ikke hittil va'ret mulig at finde 

 bræindvirkning i forbindelse med terrasser over den marine grense, 

 men vel at merke, ikke saa sæ'rdeles langt under, som bevis for, 

 at selv inden ra-periodens senere afsnit hadde man her en hav 

 stand, der ikke afvek saa sa^rdeles meget fra Mytihis-niiwdiiels 

 marine græ*nse. Det er derfor ikke utelukket, at vi f. eks. inden 

 'rroiKlhjemslVltel kunde møle merker efter- en noget hoiere hav 

 slaiul under rd-jx'riodcns senere afsnit end paa Miililiis-nincdiwts 

 lid. Ja, den foregaaende ulvikling har endog vist os, al saa 

 rimeligvis har vænet tilfældet for de ytre, perifere deles vedkom 

 mende; og hvor langl mol de centrale dele saa dette kan spores, 

 ;ifgir (le hittil anstillede undersokelser ikke noget sikkert holde 

 punkt til al bcdomme. De her na'vnle leriassers utseende er. 

 iKiar uiidlas den ved Hemveg i Snaasen, af en saaden karaktei-, 

 al man ikke vilde ha saa let for at tienke paa, at de skulde ha 

 nogcl nu'd en \andllale at gjore, hvis ikke deres spredte belig 



