H 30 P. A. ØYEN [1914 



nuværende viden end mange af de mere i detalj gaaende dislink 

 tioner. Del blir saaledes et niveau med megel ulprægel karakler, 

 man paa denne maate faar utskilt, et niveau af ulprægel syd 

 vestlig karakter. Hoel oplok ogsaa min betegnelse (Arch. for 

 Mathm. & Naturvid., B. 28, Nr. 9, pag. 30). Den maate, hvorpaa 

 Bjørlykke optar denne betegnelse i følgende sammenstilling, 

 de lavere myabanker (pholas eller cardiumnivaael og mactra 

 nivaaet (?))« (Lærebok i Geologi, Kristiania 1910, pag. 218), blir 

 imidlertid feilagtig, som nærværende utredning vistnok lilfulde 

 klargjør. 



Tar vi for os profilet fra (iaua, saa gjenlinder vi der Pholas 

 niveauets terrasse, eller rettere terrasser, i høider, der megel nær 

 svarer til den ovenfor, ved Lund og Nyheim fundne, nemlig: — 

 125,9 m. o. h. 

 122,0 — »— 



Og samtidig iagltar vi allsaa her den samme dobbeltbygning 

 eller dichotomi i terrassedannelsen, som den i det foregaaende 

 under Littorina-nweauet beskrevne. Samtidig ser vi ogsaa, al 

 Pholas-nweaiieis strandlinje, langt oppe i Guldalen og langt inde 

 i Leksdalen, ligger i meget nær samme høide, at med andre ord: 

 niveauels gradientvariation i nordøstlig — sydvestlig retning inden 

 nævnte omraade maa være ganske nær lik nul. 



For vort omraades vestlige og mere perifere del mangler 

 endnu saavidt nøiagtige iaktlagelser med hensyn til Pholas- 

 niveauets strandlinje, at vi ikke ser os istand til at forme nogen 

 mere bestemt oversikt ^ned hensyn til gradientens forandringer 

 for disse slrøks vedkommende. r3el er dog rimelig, al den, som 

 de øvrige niveaulinjer, falder forholdsvis raskt af mol vestkysten. 

 Medens vi i Værdalens skemaliske lerrasserække, 160 — 125 — 70, 

 lydelig sporer heromhandlede niveau i meget nær samme høide, 

 som vi ovenfor fandt for forskjellige omgivende egnes vedkom- 

 mende, tinder vi ved Kroksel i Børsen de tidligere næ^vnte ter 

 rasser i høiden 119,:; m. o. h. (I, 98), som vistnok maa henføres 

 til dette trin, medens de likeledes tidligere omtalte terrasser ved 

 Kvamsbakken i Orklas dalføre i høiden 137,3 m. o. h. (I, 99) 

 maa betragtes som intermediære, førende over mol det foregaa 

 ende niveau. I Trondhjems umiddelbare omegn finder vi ogsaa, 

 som ovenfor omtalt, Pholasniveauets strandlinje representerl i 

 forskjellige lerrassetrin ; vi kunde saaledes f. eks. merke os den 

 store terrasse ovenfor Strinden kirke. Likeledes kommer den 

 igjen som en stor og fremtrædende lerterrasse over paa vestsiden, 

 under JJttorina-nweauets trin, og optrær som en villabebyggel og 

 temmelig sammenhæ^ngende terrasselinje. Vi bør ogsaa i denne 

 forbindelse merke os den nære overensstemmelse, som der er 

 mellem Pholas-niveauets afsælningshøider ved Hallan, 111 m. o. h. 



