Nr. 6] KVARTÆR STUDIEK I TRONDHJEMSFELTET 335 



Ihuciiuim niuidlum Lix. i liere vaiieleter, svarende til den 

 Ira Aamdalsslrand beskrevne suile. Tildels er den af en meget 

 vakker, fint stripet og furet formtype, af længde ca. 75 mm. 



Spirorbis sj). 



Denne hanke ved Indbryn ligger 2 — 300 m. i sydvestlig rel 

 ning for gaardens huse og i en høide af 33,3 m. o. h. Men det er 

 mig fortalt, at der i omegnen skal lindes flere banker i omtrent 

 samme høide. Ved mit besøk i august 1901 var der aapnet el 

 ca. 2 m. dyi)t snit i den skjælføiende masse, og dero\er laa ca. 

 3 dm. muldjord, og foiholdene var forsaavidt omtrent uforandret, 

 da jeg igjen besøkte banken i juli 1912. Denne banke ligger 

 jo noget lavere end banken ved Smaaaasan, men den i det ytre 

 mest fremtrædende forskjel turde ligge deri, at den for sidst 

 nævnte banke karakteristiske skiktbygning er omtrent forsvundet. 

 I^anken ved Indbryn kunde forsaavidt nærmest hetraktcs i likhet 

 med afdeling 3 ved Smaaaasan, altsaa nærmest som en destruk 

 tionsfacies. Men denne destruklionsfacies ved Indbryn faar sand 

 synligvis en noget anden i)etydning end den tilsvarende ved 

 Smaaaasan. 



Sammenlikner vi nu faunalisterne fra disse to banker med 

 den af mig tidligere leverte beskrivelse af Mnclra-niveaiiel (Chri- 

 stiania Vid.Selsk. Forh. 1906, Nr. 1), saa viser banken ved 

 Smaaaasan en na'r overensstemmelse, medens banken ved Ind 

 bryn viser iblandet ogsaa endel andre elementer, om end spar 

 somt. Af dette merkelige forhold linder vi vistnok tildels nøklen 

 til en helt naturlig forklaring allerede i den ovenrnvvnte forskjel 

 mellem disse to banker i stratigralisk henseende. 



Indbryn bankens materiale var, som allerede ovenfor antydet, 

 i temmelig utpneget grad et lint skjaMsmulder, lin sand og delvis 

 sand med litt grus og enkelte smaasten, det hele rikl skjielfø- 

 rende. Farven var gjennemgaaende graa, snart nogel gulgraa 

 og snart noget graabrun. 



Denne banke synes saaledes, med sin daarlig bevarede skikl 

 ning og sil nu\gel knuste materiale, at ha været gjensland for 

 senere, betydelige forandringer. Herved kan man da meget let 

 forstaa, at der i denne banke kan lindes sammenblandet elemen- 

 ter fra de underliggende lag med bankens egne. Men ikke nok 

 hermed. I Indbryn banken søker vi forgjæves afdeling 2 fra 

 Smaaaasan banken. Men vi kan med meget stor berettigelse be- 

 lrakle denne afdeling som en a|)han del ogsaa af indbivn banken. 

 Der maa altsaa ved denne banke ha virket særlig deslruerende 

 kra'fler ogsaa efter disse lags afsælning, hvad vi ikke landl videre 

 tegn til ved Smaaaasan. Dette antyder en litloral eller sublittoral 

 abrasion i heltet 33, :{ — 41,'.i m. o. h. Delte falder, som vi senere 

 skal se, sammen med en abrasionsvirkning svarende til Tririd- 



