Nr. 6] KVARTÆIl-STUDIKH I THONDHJEMSFELTET 337 



svundet, et fænomen vi kanske bør lægge merke til for det sterkt 

 lerfyldte terræn; dog synes ogsaa her terrasser i 100 — llSm.o.h. 

 at være meget utbredt (cfr. Kart over skredet i Værdalen — Det 

 norske geogr. selsk. årbog, IV, 1892 — 93), altsaa med andre ord 

 dypere vands lerterrasser fra Pholas-niveaiiets tid og overgangen 

 fra dette til Mactra-niveaiiet. Men vi bør dog merke os, at der 

 inden denne egn optræder terrasser i høiden 80 — 85 m. o. h., 

 saaledes f. eks. ved Reppe 81 m. o. h. og foran Leksdalsvand 

 83 m. o. h. (cfr. netop ovenfor anførte kart). Dette svarer for 

 saavidt til, hvad jeg sommeren 1912 hadde anledning til at iaktta 

 ved Stenkjær, hvor det efter det kjendskap, vi for øieblikket 

 besitter med hensyn til denne egns terrasseforhold, ikke var helt 

 mulig al skille Mactr a-niveauets og Tapes-niveauets terrassedan 

 nelser, men hvor derimot lavere kunde adskilles tre distinkte 

 niveauer, hvoraf det øverste var det inden den trakt saa karak 

 teristisk fremtrædende Trivia-niveau. Forholdene her arter sig 

 forsaavidt paa helt liknende maate, som Rekstad beskriver i sit 

 > Bidrag til Nordre Helgelands geologi »: »Terrasserne i denne 

 egn grupperer sig i 9 forskjellige trin« (Norges geol. unders. Nr. 

 G2, 1912, pag. 72). Det høieste ligger ca. 115 m. o. h. «Av de 

 lavere trin er det 6te fra oven, som stammer fra tapessænknin 

 gen, det mest utbredte. Det ligger her i 24 — 30 meter over det 



nuværende havniveau lavere end tapestrinnet har man 



;') trin, nemlig i 18^ — 20 meter, i 11 — 12 meter og i 5 — 6 meler 

 over havflaten« (L. c. pag. 73); vi har kun at merke os, at medens 

 ved Stenkjær de absolule høideverdier er andre, bibeholdes i 

 store træk de relative talforhold. Inde i Snaasen møter vi ut 

 strakte dalbundlerrasser, tildels i afbrudte, eroderede former 

 stikkende frem som elveterrasser, eller paa andre steder igjen 

 som vide moer, f. eks. ved Murbrek 75 m. o. h. og Nymoen 76 

 m. o. h., utvaskningsmoer eller abrasionsmoer fra Macfra-niveauets 

 tid. Allerede ovenfor omtalles terrassen ved Dale likesom ogsaa 

 Freslmoterrassen. I omegnen af Ler stalion tør man ogsaa finde 

 rester fra denne tid i erosionslerrasser ved Hagabakken, 101,9 

 m. o. h. (I, 44j, likesom ogsaa noget lavere i Baardshaugterrassen, 

 '.♦8,4 m. o. h. (I, 43). I Orklas dalføre turde det samme være til 

 lælde med Metliterrassen, 103,5 m.o. h. (I, 101), medens Sommer 

 voldlerrassen, 70,6 m.o.h. (I, 101), stiller sig noget mere usikker, 

 men limeligvis er den nærmest al ()j)falle som cmi intermediær 

 liaiinelse førende over i n;vsle niveau. 



1^11 noget anden stilling indlai- i denne forbindelse Fornes 

 lerrassen, 30, t; ni. o. h. (I, 58). Det er mulig, at den som en blot 

 ulglidningslerrasse ikke engang skulde omlales paa delle sted. 

 Men el |)ar pioliler. som var blollagt i (ieniie lerrasse {I, 58 — 59), 



