Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 371 



jeg netop ovenfor henledede opmerksomhelen paa, eller ogsaa 

 delvis kan tilhøre el noget senere afsnit af samme niveautid. 

 Den terrasse, 35 m. o. h. (II, 71), som vi finder i nærheten, over 

 mot Singsakerbakken, tilhører ogsaa denne gruppe. Den terrasse, 

 som vi i Værdalen linder af noksaa stor ulbredelse i høiden 26 

 m. o. h., maa vistnok ogsaa henføres til en saadan overgangs- 

 gruppe, hvilket vinder i sandsynlighet derved, at den nærmer 

 sig til terrasser i høiden 30 — 37 m. o. h., som er meget utbredt 

 forekommende og f. eks. ved øvre Stiklestad undtagelsesvis gaar 

 op til 43 m. o. h. og ved Vinne kirke endog til 43,6 m. o. h. 

 Liknende forhold finder vi ogsaa i Skatval, hvor ved Sve fossil- 

 førende afsætninger af denne niveaugruppe forekommer saavel 

 44 m. o. h. (II, 144) som 35 m. o. h. (II, 140). Nær Holan findes 

 fossiler 36 m. o. h. (II, 138). Og forholdene i Stjørdalen synes 

 ikke at være væsentlig forskjellige, idet man ogsaa her, i nær- 

 heten af Heil slation, finder terrassen ved Røddesve 44,7 m. oh. 

 (II, 123) og terrasserne ved Stjørdalen preslegaard 33 m. o. h. 

 (II, 124). Reppespladsterrassen, 27,3 m. o. h. (II, 122), hører vist- 

 nok til samme gruppes overgangsformer, paa samme maate som 

 tilfældet var ved de lavere terrasser i Værdalen. Det cm- mulig, 

 at den terrasse, der er maalt ved Horg kirke, 48 m. o. h. (I, 30), 

 kan være maalt litt for høit eller, al det ogsaa kan væMe en op 

 skylningslerrasse, eller ogsaa skille sig nær til heromhandlede 

 niveau som tilhørende afslutningen fra den foregaaende tid; thi 

 niveauet selv synes ogsaa inde i Guldalen at optræde i meget 

 nær samme høide som ovenfor fundet paa andre steder, idet vi 

 sporer del i terrassen ved Flaa kirke, 44,5 m. o. h. (I, 43), hvor 

 dalbundlerrassen omkring Ler station 24,4 m. o. h. (I, 43) viser 

 det fra \'a'rdalen og Stjørdalen ovenfor omtalte fænomen. Nive 

 aueis begrensningslinje ()i)ad holder sig altsaa over hele den indre 

 og centrale del af vort omraade meget nær i samme høide, eller 

 med andre ord: Trinia-iiiix'ciiiet \\svv paa samme maate som det 

 foregaaende, Tapcs-niix'diwl, for denne egn et gradientfald, der 

 meget slerkl nærmer sig nul i livilkensomhelsl retning. Del er der- 

 for grund lil al aula, al forsaavidl det gjelder gradienlfaldel over 

 mol de vestlige, mere perifere dele af omraadet, vil forholdet 

 ogsaa væ're meget nær del samme som for foregaaende niveau. 

 Før vi imidlertid gaar over lil en nøiere beskrivelse af delle 

 fu'nonuMi skal vi se lill paa en fossilforekomsl fra el sandlak i 

 preslegaardssUogen paa l'rosla, ca. :')0 m. o. h., hvor der i denne 

 høide brer sig en moiiknende terrasse med gruslag oversl Hlandl 

 fossiler, som slud. real. .Iorstau bragte mig fia delle sled, ulpluU 

 kedes og beslemles følgende arier: — 



Mijtilus cd II I is Lin. Almindelig. 



Mylilus inodioliis Li.n. Sjcldtii. 



