394 



ØYKN 



[1914 



(lersøkelse af hans originalinaleriale viste det sig al være den 

 store form af Pccten opercularis, som ogsaa er kjendt fra tiere 

 andre steder, saaledes Stenkjær, Smulem, Mære, Ranesklev, Skjelle 

 bæk. Borgeslad, Kalstadtjern, Lærumskredet, Valle, Gjermstad. 

 Som nemlig del i M. Saius's samling ophevarte eksemplar viser, 

 er hans angivelse af Vola maxinia Lin. fra Stenkjæ^r teglverk 

 feilagtig, idet det opbevarle, defekte eksemplar viser sig at til 

 høre en forholdsvis stor form af P. opercularis, af høide 75 mm., 

 men af normal formlype. Det samme er ogsaa tilfældet med 



Fi<f. 2. Perlen ()/)ereiil(iris f>iN. ' i. Mjvre, Spjirbu. 



M. Sars's angivelse af forekomslen af Vold nuLvima ved Smu 

 lem, idet denne ogsaa tilhører den samme form af P. opercularis. 

 der her findes i brudstykker, der antyder endnu større former 

 end dem, som er fundet ved Fornes, af høide indtil 82 mm. Ved 

 Fornes (Stod) angav nemlig ogsaa Sars Vola maxima, men dette 

 viser sig ogsaa at være P. opercularis, formå typica i de samme 

 store former, hengde S2 uim. I sajnnie store formtype er denne 

 art ogsaa fundet ved Miere (Sparbu), af høide S2 mm., i en tem- 

 melig hvælvet form, som del viser sig af den vedføiede fig. 2, 

 efter fotografi i naturlig slørrelse af et eksemplar fra dette sted. 

 Af denne ved vor syd og veslkyst meget almindelige art har 



