Nr. ()J KVARTÆR-STUDIEK I TIiONDII.I KMSFKLTKT 45',) 



har level nærmere Trondhjeiii end ved 'l'arvcn ulenror fjordens 

 munding' (Østers og øslerskullur i 'rrondlijemsfjorden, 191:'), 

 pag. &). Det er derfor al grund til al anla, al en mogel rumme- 

 lig tid er forløpel, siden østersen levede her i den inderste del 

 af fjorden ved Stenkjær. Med hensyn til det fund af østers, som 

 jeg sommeren 1901 gjorde paa stranden ved Stenkjær (Det kgl. 

 norske Vid.-Selsk. Skr., Trondhjem, IDOS, No. o, pag. 37 og II, 

 178), er vistnok Nokogaahos bemerkning meget IrelTende, naar 

 han sier: 'da østersen kan leve paa dybder fra O — 40 favne, er 

 det ikke utelukket, at disse skaller kan være tiere tusen aar 

 gamle« (Det kgl. norske Vid. Selsk. Skr. 1909, No. 9, pag. 10). 

 Delte var jeg ogsaa selv opmerksoni paa og tilføiede: -Men den 

 her fundne Ostrca rdulis Lin. kan ikke desto mindre gjerne have 

 en betydelig alder' (L. c. 1908, No. 5, pag. 87). 



Her møter imidlertid en ny vanskelighel; thi en af de i skal 

 dyngen angivne former, Acmaea ieslndinalis Mull., er i den syd- 

 lige del af vorl land endnu med sikkerhel kun kjendt fra det 

 nuværende slrandbelle som en geologisk lall megel senl indvan 

 drel form Vistnok angies den af liere forfallere fra lavtliggende 

 skjælbankei- i den nordlige del af vort land, men saavel de 

 faunistiske som de slraligraliske forhold turde her endnu trænge 

 en syslemalisk uiidersøkelse, førend indvandringstiden af denne 

 inleressanle form kan sies endelig faslslaael. l)ei- foreligger saa 

 ledes her en lilsynelatende molsigelse i fundet af de lo her 

 nævnte former i skaldyngen ved Slenkjær. Imidlertid vel vi, at 

 selv en saa erfaren malakolog som Knipowitsch har lal feil i 

 bestemmelsen af denne art (Verh. russ. kaiserl. min. Gesellsch., 

 Ser. II, B. 38, j)ag. 1 — 1(;9), idet han selv angir, at bestemmel 

 sen må ansees som usikker (Hhoggkh: Sengl. & poslgl. niva 

 forandr i Krislianiafellel, pag. 597). Del er derfor ingen umulig 

 bel, al dei her foreligger en feilagtig bestemmelse, saa meget 

 mere som de i skaldynger opbevarede muslingskaller ofle har 

 el noget forkjerl ulseende paa grund af den lel indtrædende 

 rorniuidiiing. Og jeg har selv ved Ho iKarmøen) i del nuværende 

 slrandbelle lal former af Pdlclld luihjdld Lin., der ved del forsle 

 overlladiske gjennemsyn hadde en skulTende likhet med Acmaea 

 tcsliidiiKtlis MCm.. Man kunde derfor i foreliggende tilfælde f. eks 

 henkc paa en forveksling af disse lo former. 



Opltjser vi paa denne niaale molsigelsen mellem de lo oven 

 na-vnle ariers forekomst i skaldyngen, og anlar vi, som ogsaa 

 paa aiulel sted ullall, al nogcl andet hensyn end sjoens nærhel 

 kan derfor ikke godl lænkes al ba vxMel bestemmende for beliggen 

 beten av denne boplads (Del kgl. norske Vid Selsk Skr, 1912, Nr. I. 

 pag. 14), og anlaes videre, likesoni ogsaa i del foregaaende nævnt, 

 en sandsyidig forbintlelse mellem boplads og slrandlinje. saa bar 



