460 P. A. o YEN 1914 



del en vis iiileresse al undersøke denne si(iste nogel nærmere. 

 Den besteinles af NouixiAAUi) lil oO m. o. h. (L. c. 1907, Nr. 7, 

 pag. 18), og (len synes at komme igjen paa andre steder, saa 

 ledes f. eks. ved selve Trondhjems by, hvorfra stadsingeniør 

 Chr. Ghøndahl i 1904 indsendte fra Gløshangen lil universite 

 tets glacialsamling en prøve af sandblandet grus, hvori forekom 

 lalrike brudstykker af Mijtihis rdiilis Lix. og nogle faa resier af 

 Littorina liltorcd Lin., lal i en veiskja'ring for den tekniske høi- 

 skole i en høide af ea. o5 m. o. havnevæsenels nulpunkt. Like 

 saa forekommer ;>0 — 87 m. -terrassen meget utbredt i den nedre 

 del af Va^rdalen, men gaar ved øvre Stiklestad undtagelsesvis op 

 til 43,0 m. og ved Vinne kirke til 4;>,o m. o. h. Dette viser, al 

 man her slaar like over for Trivia-niveaiiets terrasse, hvilket 

 derfor ogsaa er del sandsynlige med hensyn lil Gløshaugens 

 terrasse i Trondhjem, hvor man ogsaa har Singsaker og Heste- 

 hagens terrasser, o5 m. o. h. Anderledes er del med den i Vær 

 dalen meget utbredte 26 m. terrasse, og det er vel ganske rime 

 lig, at denne staar i forbindelse med del havniveau, hvortil man 

 omkring den indre del af Trondhjemsfjorden finder en gruppe 

 skaldynger knyttet. Langs denne saaledes mere almindelig op 

 trædende strandlerrasse har derfor ogsaa rimeligvis Slenkjær 

 skaldyngens folk efter al sandsynlighet holdt lil. Men denne 

 strandterrasse slaar i forbindelse med en strandlinje af betydelig 

 nyere dato end Trinid-nineaiiets høieste og mest ul|)ra^gede. Saa 

 ledes tilhørende el forholdsvis nyt afsnit af Triuid-nii'eaucts tid, 

 rykker Stenkjærdyngen temmelig langt op mol vor egen lid. 

 Mere end halvparten af landets stigning fra vort første .læder- 

 skaldyngefolks lid til vor egen er foregaal, førend Slenkjærdynge 

 folket slreifer om ved den indre del af 'rrondhjemsfjorden. 



Da del nu ad geologisk vei er lykkedes al bestemme den 

 omtrentlige tid for Slenkja'rdyngens arktiske stenalder, kan 

 det ha sin interesse at se, hvordan dette har virket lilbake paa 

 den løpende litteratur, og lillike kan del ha sin interesse at 

 undersøke, om tilsvarende forekomster lindes jiaa andre steder 

 i vort land. 



Hanskn fandt jo i sin lid, at der er imidlertid flere merker 

 som taler for, at menneskets indvandring har fulgt temmelig 

 nær ind på slorbræen« (Del norske geografiske selskabs årbog, 

 II, 1S90— 1S91, pag. 32). Og Nummkdal fandt, at Stenalders- 

 fundene paa kyslen af Homsdals amt (Aftenposten 19^12, Nr. 

 1.S8) nærmest kunde gru])peres sammen med Maglemosefundet, 

 altsaa tilhørende en tid forut foi- den egentlige, med Tapes- 

 nineanet sammenfaldende kjøkkenmøddingtid. Hverken Hansens 

 eller Nimmedals anskuelse har hittil kunnet bekra^fles fra geo- 

 logisk synspunkt og interesserer os derfor i denne forbindelse 



