466 p. A. oYi-N [1914 



til al føre med nogenlunde sikkerhel, (ierom kan der jo være 

 delte meninger. Nogle antar, man kan gaa temmelig langt, andre 

 er mere reserverte, — Bjørlykkk ultaler i sin »Lærebok i geo 

 logi', 1910, ganske likelil: først fra broncealderens dager kan 

 tidslængderne med nogen større grad av sikkerhel beslemmes og 

 betegnes i aaretal« (pag. 227). Montklius og med ham en række 

 svenske forskere, saavel archæologer som geologer, har jo gaal 

 langt videre. Naar vi imidlertid ser, hvilken usikkerhel der 

 hefter ved selv den relative bestemmelse, naar vi kommer el 

 stykke tilbake i tiden i^Obkrmaikr: Qnalernary human remains 

 in central Europe, 1907, og Penck : Das Aller des Meiischen 

 geschlechtes, 19(JH), saa maner del ialfald til meget slor forsig 

 lighet. Vi streifer jo forresten her nok et andet problem, nemlig 

 den geologiske tidsregning i det hele lal. 



MoNTELius opstillet allerede for over lirti aar siden følgende, 

 mere generelle inddeling af Sveriges forlid i tilknytning lil den 

 almindelig europæiske (Sveriges Fornlid. Texl. I. Stenåldern, 1874): 



1. Aldre stenalder, »den oslipade flintans alder« (pag. 81) 



1. Mammut tiden 



2. Ren-tiden 



3. Kjokkenmoddingarnas lid (pag. ;)7). 



II. Yngre stenalder, den slipade flintans alder« (pag. 4(i) 



1. Gånggrift lid (pag. 111) 



2. Stendos lid 



8. Hallkisllid ,pag. 118). 



Disse tre sidstnævnte synes ifølfje beskrivelsen al gaa fuld- 

 fuldstændig over i hverandre (pag. 118); hermed staar det vel 

 ogsaa i sammenhæng, at de to første af dem senere simpelthen 

 har maattel bylte plads. Men under den form møter vi saa 

 syslemel, helt og holdent med nøiaglig tidsregning helt tilbake 

 lil kjøkkenmøddingtiden , vedtal saavel fra archa'ologisk syns 

 punkt (Upplands Fornminnesforenings Tidsskrift, H. XXIX, 1918, 

 pag. 87) som fra geologisk (Geol. Forn. Forh. Stockholm, B. 38. 

 1911, pag. 544), paa hvilket sidste sted det imidlertid viser sig, 

 at der ikke er saa ganske lilen forskjel paa den svenske og 

 danske opfatning med hensyn lil lidslamgderne, ja forskjellen er 

 saavidl stor, al naar vi kommer tilbake til »kjøkkenmøddinger 

 nes tid«, saa er den danske beregning af tiden kun halvparlen 

 af den svenske, 2200—4000 f. Kr. mol 4500—8000 f. Kr. Nu, 

 forskjellen er ikke saa stor for de nyere afsnits vedkommende; 

 men man er ialfald i sin gode ret ved al iiidta el temmelig 

 reservert standpunkt. 



Om vi nu for et øieblik foretar en tlugl med Montklius og 

 Almgren gjennem en del af den archæologiske tid: — Ifølge 

 MoNTELius har man fra de saakaldle gånggrifter eller jette- 



