Nr. 6] KVARTÆR-STUDIEU 1 TRONDHJEMSFELTET 467 



stuer en hel række inidlere former, der fører over til s te udøserne, 

 de saakaldte dolmen (Moniklius: I.a Suéde préhistorique. 1X74, 

 pag. 29 — 32), og Almgrkn har utviklet, hvorledes gånggriffernes tid 

 karakteriseres ved forekomsten af den arktiske < formtype sam 

 tidig med kobberalderens former (Almgren: Sveriges folk i forn 

 liden — Nvstrom: Sveriges Hike 1S99). Gaar man saa iil fra 

 den af Montelius og ALM(iREN utviklede kronologi, faar man, 

 at denne brytningstid mellem to ulike kulturer falder omkring 

 et par tusen aar før vor tidsregning. .lettesluernes og Stenkjær 

 dyngens »arktiske kulturtrin skulde vi altsaa søke med el rundt 

 tal for omkring 40f)0 aar siden. Delle synes ialfald foi- øieblik 

 ket al være den grense, hvortil den nordiske archæologi formaar 

 at føre en absolut kronologi lilbake. I^'orul derfor ligger itnid 

 lertid et langt tidsrum, der ogsaa i vort land har efterlatl sig 

 talrike minder om menneskets tidligere optræden, og her kan 

 for øieblikket kun den geologiske, relative, lidsbestemmelse 

 med noget held anvendes. 



Men det tør nok være, især naar vi ser hen Iil uoverens 

 slemmelsen mellem den svenske og danske tidsregning, at den 

 geologiske belraktningsmaale bør indtræ til erstatning for den 

 archæologiske allerede paa el vor tid nærmere liggende tidspunkt 

 end del ovenfor angivne. Vi maa foreløbig la os nøie med al 

 belrakte kjøkkenmøddingtiden som i det store og hele sammen 

 faldende med Tapes-niveauets lid ulen videre al spørre om dettes 

 absolute alder. Det er til denne grup|)e paa vort Vestland, al 

 her fra en hel række lokaliteter har hr. Ni mmeo.m. indsendt 

 fund fra stenalderen som resultat av sil arbeide, og av ganske 

 overordentlig betydning er det, al en del av disse fund med 

 sikkerhel kan henføres til den a^ldre nordiske stenalder, skal 

 dyngernes tid; fund fra denne tidligste periode i vor oldlid har 

 liillil været meget sparsomme paa Wsllandet i del hele lal og 

 |)aa Søndmør ganske ukjendl indtil hr. Nummiiuai.s sidste opda 

 gelser Bergens museums aaisberclning for 1 iM I , Bergen 1912, 

 pag. 81 — (S2). Derefter faar vi, al dysserne ere den ældste form, 

 al jættestuerne vise slengravenes høiesle udvikling, og al kisterne 

 og de med dem beshegtede enkellgrave tilhøre slutningen af 

 stenalderen og føre umiddelbart over i den paafolgcnde periode- 

 (SoiMiis Ml'I.I-eu: \'or Oldlid, I.S97, pag. 119. Her har vi saa: 



Broncealderen 1700 ^200) f. Kr.— oOO i400 f. Kr. 



Kør romersk lid .")00 (400' f. Kr.— Kr. fød.sel 



Romersk jernalder. . Kr. fødsel — 400 e. Kr. 



Folkevandringstiden .400 e. Kr. 800 e. Kr. 



Vikingeliden . SOO e. Kr.— lOoO e Kr 



Denne sidste gruppe betegnes ogsiia som den yngre jernalder 

 i motsa'tning Iil de tre foregaaende grupper, der sammen ulgjør 



