Nr. 6j KV'ARTÆR-STUniKH I TKONDHJEMSFKI/rET 47 < 



Man har opslillel en lang række forskjellige forklaringer med 

 hensyn li I islitlens aarsak, som man har søkl i astronomiske, 

 kosmiske eller lenesliske forhold, .lordhanens form, jordaksens 

 stilling, vei-densrummels forskjeliige heskalfenhet, insolation og 

 iilstraaling, havstiømmes lelningsforandring, iuevninger og sænk 

 ninger af den faste jordskorj)e, m. m. ei- sammen med nok andre 

 fænomener gil en mere eller mindre fremtræflende j)lads i ræk- 

 ken. Det tør vel kanske ogsaa nten overdrivelse knnne sies, al 

 den maale, hvorpaa man an.skuer aaisaksforholdet, ogsaa, ialfald 

 i mange tilfælde, utøver sin virkning saavel paa o|)fatningen af 

 de for fremhringelsen af en istid nødvendige klimatforhold, som 

 med hensyn til de tidsforhold, det idethele hlir spørsmaal om 

 ved de til istiden henregnede tidsafsnit. Klimalforholdene indlar 

 dog forsaavidt en forholdsvis enkel stilling, idet man kan komme 

 langt ved iagttagelse af nutidsfoiholdene. Andeiledes stiller tids 

 forholdene sig her som i geologien idetheletat. Xaar man derfor, 

 med henhlik paa den kvartære lids længde, linder angivelser som 

 100 — 850 tusindaar, eller for den j)ostglaciale 12 — 100 tusindaar, 

 saa ser man, at spillerummet allerede er saa stort, at selve tids 

 spørsmaalet ingen synderlig interesse kan paaregne hos den for 

 sker, der l)etragter fæ'nomenerne fra el mere mathemalisk syns 

 punkt, eller med andre ord, fra et mere rationelt utgangspunkt. 

 Men dertil kommer, at end ikke de ovennævnte værdier paa langt 

 nær danner yttergrenserne for spekulationer paa dette omraade. 

 Vi skal som eksempler kun anføre, at since the culmination of 

 the Kansan ice the lime has heen from o30,000 lo 1,000,000 years^ 

 (Trans. Kansas Acad. of Science, Vol. 22, 1909, pag. 112;, og al 

 hela |)oslglacialliden (= senkvartarliden) icke varal mer an 

 omkring (),90() ar ((leol. Forn. I'\")rh,, Stockholm, B. 33, 1911. 

 pag. ')4G). Da vi nu i det foregaaende har set, i hvilket forhold 

 vort lands terrassedannelse tidshestemt staar til istidens afslut 

 ningsfase, kunde det kanske ha sin interesse, historisk set, at 

 merke sig den hetraklningsmaale, der ofte tidligere gjorde sig 

 gjeldende, og som paa en noget halvpoelisk maale linder ullryk, 

 idel K.n;iu i.i' omtaler nye strandlinier, nye terrasser- og der 

 sier: og delte er den heva'gelse, som man har antaget jævn 

 og vedholdende, og som alene under denne forudsietning kan 

 hringes o\) til ikke 1 million aar, men til 24000 aar. Hvad hliver 

 der igjen al dette store tal, naar vi i heva'gelsen fratrække de 

 enkelte sa't, som ligge for os rundt omkring i saa mange 

 vidneshyrd' i Nogle af geologiens tiilmaalere, l.sTt, pag. 19) 

 lii.vri' sier imidlertiil i sin afhandling Nachtrag /.u der Ahhand 

 hing Die Theorie der wechsehiden kontinenlalen und insularen 

 Kliniale , idel han delvis støtter sig til de af ('.iu)i-i. og Wai.lack 

 vundne resultater, dass die Kiszeit vor ungefahr SOOOO bis 90000 



