484 p. A. øYEN iiyi4 



annual bands of glacial clay deposited Ihroughoul Ihe period 

 of retreat« (L. c. pag. 42). Han angir da 7000 aar for post-fjlacial. 

 5000 aar for late-glacial og »17,000 years as a probable value ' 

 for liden efler sidste istids kulmination (L. c. pag. 42 — 43.) I 

 niolsætning hertil kan nævnes, at Munthe uttaler: Dr. PIkholm 

 (in 1899) has placed the lalest temperature optimum nine thousand 

 years back, and the latest temperature minimum 26,000 years. 

 Possibby the maximum extent of the latest glacialion coincides 

 nearly with the laller figure, and, partly, therefore, I have eslima 

 led the beginning of the relrecl of the ice-border in Skåne lo 

 have occurred about 24,000 years ago« (Geol. F'orn. F'orh., Stock 

 holm, B. 32, 1910, pag. 1213), og overensstemmende hermed er 

 ogsaa den af ham leverede oversiktstabel (I^. c. pag. 1211), hvor 

 grensen mellem poslglacial og senglacial lid sættes til ca. 15,500 

 aar f. Kr. 



Imidlertid har de amerikanske geologer i stor utstrækning 

 for kvartærhisloriens vedkommende benyttet de enkelte lags for- 

 skjellige forvilringsgrad til deraf at faa en oversikt over de relative 

 tidsforhold, og delte er ogsaa i overraskende grad lykkedes til- 

 trods for, al i mange tilfælde, naturligvis, temmelig stor usikker- 

 hel kan komme til al gjøre sig gjeldende, og man vil f. eks. se, 

 at Leverktt's afhandling Weathering and Erosion as Time 

 Measures« (American Journ. af Science, Ser. 4, Vol. 27, 1909, 

 pag. 349 tig.) godt viser vanskelighelerne ved al benytte de nævnte 

 fænomener som tidsmaalere, men som relative tidsangivere har 

 de dog saavel stratigrafisk som tilnærmet kvantitativt stor betyd- 

 ning og har derfor ogsaa, særlig af amerikanske forskere, hyppig 

 været benyttet ved undersøkeiser inden denne forskningsgruppe. 

 Og vanskelighelerne formindskes ikke ved den nyere forskning, 

 naar vi erfarer, hvor indviklede mange af de processer, som fore 

 gaar i den øverste del af jordskorpen i virkelighelen er, saaledes 

 som vi f. eks. stifter bekjendlskaj) dermed i Sharp's afhandling 

 »Salls, Soil-Colloids, and Soils« vProceed. of the National Academy 

 of Sciences, Vol. I, 19}fl5, pag. 563 flg.). Men det er jo længe 

 nu, siden T. C. C. i The Journal of Geology (Vol. IV, 1896, pag. 

 875 — 876) opstillede, væsentlig paa denne basis, el gjennemført 

 skema for de amerikanske kvartærafsælningers relative alder: 



(vlose of the later Wisconsin to the preSenl 1 unit(s) 



From the carliesl — to the — 2,5 — 



P'rom the Jovvan lo the — 5 — 



From the Illinoian lo the — 8 — 



From the Kansan to the — 15 — 



From the Alberlan to the — x 



I nær tilslutning hertil linder vi, at Chamberlin & Salisbury 

 angav — 2, 4, 8, 16— (Text-Book of Geology, Vol. III, 1906, pag. 



