490 I'. A. ØYKN [1914 



lalle store materiale vil komme til al ha nogen særdeles stor 

 eller utomordentlig belydelse (L. c. pag. 19) i'or utviklingen af 

 den internationale kvartærgeologi. Vi har saaledes f. eks. hat 

 anledning til at erlare Hagundatraklens postglaciala utvecklings 

 historia enligt den subfossila florans villnesbord (Sveriges geol. 

 unders. Ser. Ca, Nr. 12, 1915), men det generelle resultat af 

 disse undersøkeiser icfr. L. c. pag. 37) vil ifølge den i nærvæ 

 rende afhandling tidligere givne fremstilling ikke gi anledning 

 til nogen videre bemerkninger. Og der synes idetmindste ikke 

 endnu al være kommel noget omslag i den svenske opfatning 

 af disse forhold; thi selv ved aarets utgang finder vi, grundet 

 paa undersøkeiser netop sidste sommer, 1915, i Uppland, otTent- 

 liggjort en afhandling af Anrick i samme retning (Geol. Forn. 

 Forh. Stockholm, B. 37, December 1915, pag. 688 flg., og paa 

 titelbladets fot staar endog aarstallel 1916), ja vi belæres endog 

 her om, at »genom lermiitningar mellan dessa vallar har bekraf 

 lats, att de iiro arsmoriiner (L. c. pag. 689\ uten at vi dog faar 

 høre, paa hvilken maate beviset er ført, og selve resultatet er 

 ogsaa af den arl, al det for mig personlig, med den erfaring jeg 

 har høstet under mit fem og tyve aarige arbeide med vort lands 

 bræer, fra høifjeldels til lavlandets, og under mit mere end tyve 

 aarige arbeide som Norges representant i Commission Interna- 

 lionalc des Glaciers, falder fuldstændig sammen. Del er nemlig 

 meget vanskelig, ja ofle umulig al fasisætte aarsmorænernes 

 kronologi, selv ved vore forholdsvis smaa nutidsbræer, selv om 

 vi har flere aars eksakte maalinger som støtte og ulgangspunkt 

 for sammenlikningen. Og den af Anrick vedføiede kartskisse 

 (L. c. lafl. 14) er ikke nelop egnet til al indgyde tillid til den 

 benyttede fremgangsmaales skikkethet for opnaaelsen af et sik 

 kert resultat. 



Det har ikke væ'rt mig mulig med sikkerhet al erfare, om 

 det er nogel mere end en renl personlig opfatning, der ligger til 

 grund, naar Sofii-: Pktkrskn i et refererende foredrag om geologi- 

 ske tidsbeslemmelser ultaler: noget af det fineste paa den geo 

 logiske tidsberegnings omraade er vel nok De Gkers undersøgelser 

 over »hvarfvig« ler« (Meddel, fra Dansk geol. forening, H. 3, Nr. 

 16, 1910, pag. 486). Men del har forekommet mig, al den dan 

 ske geologiske lilleralur ikke har frembudt saa særdeles meget 

 hverken af direkte eller indirekte sløtlepunkler for De Geers 

 kronologiske belraktningsmaale. Nogel anderledes i Finland, 

 hvor ogsaa hittil den direkte støtte imidlertid synes al ha mang 

 let, men indirekte maa man medgi, at del ikke er uten betj'd 

 ning, at Sederholm ultaler sig meget begeislrel over De Geers 

 kronologiske arbeider: Hans melod har som foiebild en betyd 

 else vida ulofver del direkla resullalel, såsom innebarande en 



