14 AARSBERETNIXG FOK 1!)U 



Apoteker Johan Christophhu Brun (død 30. oktober 1914) 

 var i'ødi i Fredrikshald 10. januar 1838. Hans foræklre var 

 loUlheljent Lorentz ('.hristojihcr Hrun og hustru Anna Regine, 

 født Sclimid. Johan Brun kom allerede som gut til Trondhjem, 

 da hans far blev forflyttet hit. Han tjente sin læretid paa Løve- 

 apoteket, tok farmaceutexamen 1859, og arbeidet saa fire aar paa 

 Svaneapotekel, som han kjøpte 1863. Han iik bevilgning til at 

 drive apoteket 10. mårs j^874, og feiret saaledes 50-aars jubilæum 

 som apoteker vel el halvt aar før sin død. 



Apoteker Brun var en initiativrik og interessert fagmand. I 

 fagtidsskrifter og i dagspressen foreligger der mange artikler fra 

 hans haand, og lian var medlem av den departementale kom- 

 mission til revision av apotekerundervisningen. 



Men hans interesser var ikke begrænset til hans fag eller 

 stand. Han var av et ekspansivt virkelystent temperament, med 

 lyst til at optræde i det offentlige liv, og ved sin alsidighel, sit 

 initiativ, og en formel evne langt over det almindehge, utførle 

 han adskillig arbeide for flere av vor bys institutioner. 

 I 1890-aarene var han medlem av repræsentantskapet for Norges 

 Bank, i flere aar dets formand. Omkring aar 1870 var han 

 medlem av komiteeiT for Domkirkens gjenreisning. I mange 

 aar var han medlem av bystyret; i 1895-1897 slortingssuppleant. 

 Av Trondhjems Arbeiderforening gjorde han sig særlig fortjent, 

 og var foreningens æresmedlem. 



Apoteker Brun var en varmhjertet, elskværdig mand, og en 

 varm lædrelandsven. Hans ungdom faldt i den nationale ro- 

 mantiks tid, og han bevarte til det sidste sin ungdoms idealer 

 og entusiasme. Han var poetisk begavet. Han har skrevet 

 mange leilighet.sdigte. FA historisk skuespil av ham, »Magnus 

 den Gode» (av I — ), blev opført paa Trondhjems Teater 18. mårs 

 1863. Senere skrev han et historisk digt, »Islændinger i Norge », 

 som blev foredrat med musik av Udbye ved en koncert til fordel 

 for Domkirkens restaurering. 



Av Videnskapsselskapet^) var han især i yngre aar et virksomt 

 medlem. Særlig søkte han at virke for bibliotekets utvikling. 



^) Se nærmere oplysninger side H. 



