04 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 



såsom en fast elastiskt substans, utan såsom ett system af 

 fria celler, inneslutande livar och en en kulformig eteratora eller 

 elektron — en uppfattning, hvilken må synas konstlad ocli 

 säkerligen äfven af dess uppliofsman icke betraktades såsom 

 definitiv, men hvilken erbjuder fördelen af att förklara de 

 olika naturagensens fortplantning genom rymden, nämligen 

 ljusets genom elektronernas oscillerande rörelse, elektricite- 

 tens genom deras rätlinigt framflytande rörelse och magne- 

 tismens genom en roterande rörelse hos desamma. Uppen- 

 barligen befinner sig emellertid hela denna uppfattning af 

 materiens och eterns sammansättning i dess minsta delar 

 ännu i sin första begynnelse. Det vore ock ett lönande före- 

 tao- att i en sammanfattande studie revidera densamma med 

 hänsyn till samtliga de naturfenomen, vid hvilkas studium 

 de 'olika ffireställningarna om materiens inre beskaffenhet 

 hafva framträngt. 



Emellertid har det ofvannämnda antagandet af elektriskt 

 laddade ioner eller s. k. elektroner på sista tiden på ett 

 slående sätt blifvit bekräftadt genom de undersökningar öfver 

 magnetismens inflytande på ljuset, hvilka af de från de se- 

 naste Nobeldagarna härstädes för den svenska allmänheten 

 kända holländske vetenskapsmännen Zeemann och Lorentz 

 utförts, af hvilka den förre påvisat det märkliga fenomenet, 

 att spektrallinjerna från en ljuskälla under inflytande af ett 

 magnetiskt fält två- och tredubblas eller äfven flerdubblas, 

 under det den senare af dessa lärde teoretiskt förklarat denna 

 högst märkvärdiga växelverkan mellan ljus och magnetism. 

 De positivt och negativt laddade ionerna erhålla hvardera 

 under inflytandet af det magnetiska fältet svängningar af 

 olika period, motsvarande en linjedublett i spektrum. Det 

 är dock nödvändigt att härtill antaga, att elektronen i ljus- 

 källan är underkastad icke blott en magnetisk kraff, utan 

 äfven en elastisk kraft, analog med den, som förut uteslu- 

 tande tillskrifvits atomerna och molekylerna. Det beror nu 

 vidare på ljusstrålens riktning i förhållande till kraftlinjerna 

 i det magnetiska fältet. En rätlinig vibration på grund af 

 elastiska krafter i kraftlinjernas riktning utsänder icke ljus 

 i kraftlinjernas riktning, men väl vinkelrätt emot dessa. De 

 två vibrationer, som uppstå på grund af magnetiska krafter 

 äro enl. Lorentz i allmänhet cirkulära och gifva i allmänhet 

 upphof till en linjedublett. Så snart den elastiska rätliniga 



