66 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 



ett kontinuerligt spektrum. Det flytande aggregationstill- 

 ståndet befinner sig mellan de båda nämnda, men närmar 

 sig i spektralhän seende hufvudsakligen till det fasta aggrega- 

 tionstillståndet. 



Det har äfven blifvit försökt att på samma grunder för- 

 klara uppkomsten af det s. k. ahsoijjtionsspelärum. 



Af denna öfversikt framgår tydligt, huru spektroskopet 

 och spektralanalysen blifvit det tillförlitliga instrument för 

 undersökning af materiens kemiska sammansättning, hvarom 

 här förut talats. 



Det är af intresse att härutinnan tillägga, att redan 

 Leonhard Euler i sin Theoria lucis et caloris uttalat den 

 principen, att hvarje kropp absorberar ljus af samma våg- 

 längd, i hvilken hans minsta delar oscillera. Foucault lyc- 

 kades redan erhålla ett reverteradt spektrum af natrium, och 

 Ångström uppstälde år 1853 den satsen, att de ljusstrålar, 

 som en kropp absorberar, äro precis desamma, som de, han 

 i glödande tillstånd förmår utsända. Fraunhofer hade se- 

 dan iakttagit, att den dunkla linjen D i solspektrum mot- 

 svarar natriumlinjen. Kirchhoffs epokgörande undersöknin- 

 gar i dessa hänseenden slutligen datera sig från år 1860. 



För vår moderna uppfattning af världssystemets natur 

 och allmänna egenskaper hafva de spektroskopiska observa- 

 tionerna af celesta objekt varit af afgörande betydelse. De 

 första observationerna riktades naturligtvis på solen. Så 

 blefvo de s. k. FRAUNHOFERska linjerna i solspektrum syste- 

 matiskt undersökta och bestämda af Anders Jonas Ångström 

 i Uppsala. Denna undersökning har sedermera under senare 

 tid förnyats af Rowland i Baltimore. En fullständig atlas 

 har sålunda öfver de FRAUENHOFERska linjerna i solspektrum 

 blifvit utarbetad, och det är så som man blifvit i tillfälle att 

 konstatera, att de flesta jordiska ämnen äfven finnas i solen. 

 Härmed analoga undersökningar af fixstjärnorna förtälja oss, 

 att äfven där samma ämnen förekomma, så att det såsom 

 allmänt resultat af spektralanalysens tillämpning inom astro- 

 nomien framgått, att likasom samma kraft — den NEWTONska 

 attraktionen — leder himmelskropparnas rörelser, hvarhelst 

 de än må befinna sig, så hafva dessa öfverallt väsentligen 

 samma kemiska beskaffenhet, och en allmän likformighet visar 

 sig; sålunda inom världen vara rådande. 



