BOHLIN, UNDERSÖKNINGAR BETRÄFFANDE GASNEBULOSOR. 71 



första nel3ulosalinjeii (0.5004). Till och med den 18 februari 

 1878, då Nova Cygni var svagare än ll:te storleken, kunde 

 denna linje iakttagas. 



Den näst föregående nya stjärnan från år 1866, Nova 

 Coronse, blef visserligen ej spektroskopiskt observerad under 

 höjdpunkten af dess föränderlighet, men den har sedermera 

 visat sig af vika från de öfriga nya stjärnorna, ty den är 

 ännu synlig såsom en stjärna af 10:de storleken, men före- 

 ter ej något anmärkningsvärdt spektrum. 



Vida fullständigare studier gjordes af den nya stjärnan 

 i Kuskens stjärnbild från 1891 — 92. Oss intresserar i detta 

 sammanhang egentligen stjärnans senare period under hösten 

 1902. EspiN iakttog i september .monokromatiskt (enfärgadt) 

 ljus, motsvarande den gröna nebulosalinjen (0.5004). Andra 

 observatöror, såsom Belopolsky, Copeland och Lohse, iakttogo 

 två af nebulosalinjerna. Sedermera iakttogos äfven linjerna 

 D eller Dg och F. Fullständigare spektra erhöllos fotogra- 

 fiskt. Ungraren Hereny fann det fotografiska spektrum öf- 

 verensstämma med ringnebulosans i Lyran, och Campbell å 

 Lick-observatoriet fotograferade icke mindre än elfva linjer, 

 bland hvilka tvenne vätgaslinjer och åtminstone nio andra 

 linjer voro identiska med nebulosalinjer. Utom de båda of- 

 vannämnda ännu ej identifierade linjerna förekomma andra 

 vätgaslinjer samt flera helium-linjer. 



LocKYER ansåg sio- hafva konstaterat tillvaron af flera 

 af dessa nebulosalinjer under stjärnans tidigare stadium. Och 

 flera linjer i deras omedelbara grannskap hade äfven af åt- 

 skilliga observatörer iakttagits. Hans åsikt bestrides emel- 

 lertid af sådana auktoriteter som Vogel och Huggins, och de 

 ifrågavarande linjerna (ss. 0.5014 och 0.4921) synas äfven i 

 stället koincidera med linjer i solarkromosfärens och protu- 

 beransernas spektrum. 



Äfven beträfi'ande den senaste, underbara nya stjärnan i 

 Perseus hafva numera utförliga observationer delgifvits såväl 

 från England af Sidgreaves, Stonyhurst Observatory (Monthly 

 Notices Dec. 1901) som från Amerika af Campbell och "Wright 

 (Lick Observatory Bulletin N:r 8). Båda öfverensstärama 

 däruti, att stjärnans spektrum under dess senare period från 

 hösten 1901 har öfvergått till en karaktär, som liknar nebu- 

 losaspektrum. Anmärkningsvärdt är, att ännu vid denna tid 

 breda linjer eller band voro för stjärnans spektrum karakte- 



