7<i VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 



de sista o decennierna kommit till ntförande och hafva hit- 

 tills varit jämförelsevis få. De viktigaste äro utförda i 

 Europa, nämligen i Frankrike, Bayern, Preussen och andra 

 tyska stater, Österrike och Sverige; härtill kommer, hvad 

 regnet beträffar, Indien och Nordamerika. Då jordklotet är 

 stort och klimaterna samt de geologiska förhållandena af 

 mångahanda slag, kräfvas nog ännu flera systematiskt an- 

 ordnade observationer och försök för att komma till full 

 klarhet i denna sak, hvilken i själfva verket är både in- 

 vecklad och mångsidig. Emellertid äro undersökningarna nu- 

 mera så pass långt framskridna, att en kort öfversikt af de- 

 sammas resultat torde vara af intresse. 



Man får egentligen dela denna fråga i tvenne, nämligen 

 den hydrografiska eller frågan om skogarnes inflytande på 

 vattentillgången och afrinningsförhållandena i floder och 

 bäckar, på grundvattnet, källorna o. s. v., och den i inskränkt 

 mening klimatiska, det är deras inflytande *på luftens och 

 nlarkens temperatur, luftens fuktighet, vindens styrka, neder- 

 börden m. m. Det är egentligen med denna senare del af 

 frågan vi här skulle sysselsätta oss. Den bildar i vissa af- 

 seenden så att säga det teoretiska underlaget för ett rätt 

 bedömande af den förra, hvilken dock i praktiskt alseende 

 är minst lika viktig som den klimatiska. För fullständig- 

 hetens skull böra dock några ord nämnas äfven om den förra. 



Af österrikaren Wex's bekanta, 1873 publicerade, under- 

 sökningar öfver vattenståndet i flera större medeleuropeiska 

 floder framgick, att de högsta vattenstånden sedan 1700- 

 talet alltjämt stigit, och att de lägsta däremot sjunkit, hvari- 

 genom olägenheterna å ena sidan af öfversvämningar, å den 

 andra af vattenbrist blifvit allt större och oftare påkom- 

 mande. Samma erfarenhet har uttalats af fackmän i åtskil- 

 liga andra länder, t. ex. Ryssland, och utgör för öfrigt en 

 bekräftelse af den vattenbrist, som i historisk tid uppstått 

 i de varmare och öfverhufvud vattenfattiga länderna vid 

 Medelhafvet, på en del öar i Västindien, i Indien, södra 

 Afrika o. s. v., där de små floderna förvandlats i störtbäckar, 

 hvilka utskära marken under den regniga årstiden men ut- 

 torka under den varma. Förklaringen har ganska enstäm- 

 migt sökts dels i skogarnes uthuggning, dels i landets upp- 

 odling. Wex's åsikt, att äfven flodernas medelnivå sjunker, 

 bar däremot rönt motstånd. Den bekräftas åtminstone icke 



