84 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 



För norra Amerika har Gävett sökt att utröna, om uågot 

 inflytande på nederbördsmängden kan spåras till följd af de 

 förändringar i vegetationsformen, som genom människan 

 åvägabragts, nämligen i trakter, som särskildt framstått vare 

 sig genom uthuggning af skog (Ohio, Nya England) eller 

 plantering af sådan (Prairie-regionen) eller genom sädes- 

 odling (Västern). För detta ändamål hade långvariga observa- 

 tions-serier tudelats och medelvärden beräknats för hvardera 

 hälfterna. Emellertid visade dessa resp. hälfter af hvarje 

 serie i det närmaste samma medeltal för nederbördsmängden ; 

 och han drager däraf den slutsatsen, att hvarken afverkning 

 af skog eller plantering af sådan eller odling i ett land ut- 

 öfvar något märkbart inflytande på dess nederbördsmängd. 



Iakttagelserna i Europa beträffande skogens inflytande 

 på nederbördens mängd äro ganska talrika, men hafva, i det 

 hela taget, ännu knappast ledt till något bestämdt och oom- 

 tvistadt resultat. Af Mlittrichs försök på Llineburgerheden, 

 ett upprepande i liten skala af Blanfords iakttagelser i In- 

 dien, har man dock trott sig äfven för Tyskland finna en 

 bekräftelse af Blanfords resultat. Vidare hafva flera tyska 

 observatörer framhållit skogens egenskap att vid dimma och 

 rimfrost, synnerligast under den kalla årstiden, samla och 

 till jordytan tillföra afse värda mängder vatten i flytande 

 eller fruset tillstånd. 



Af öfriga europeiska undersökningar rörande skogens 

 inflytande på regn- och snömängden inskränka vi oss till 

 att något redogöra för resultaten af den svenska, som på- 

 gick under åren 1877 — 1896. 



En af de största svårigheterna vid en exakt nederbörds- 

 mätning, särskildt i vårt blåsiga klimat, härrör af vinden, 

 hvilken gör, att nederbörden icke faller i fullt vertikal rikt- 

 ning utan mer eller mindre devieras, alltefter vindens hastig- 

 ket och beskafi'enheten af de hinder, som från jordytan upj)- 

 skjutande föremål af olika slag erbjuda mot densamma. 



För att nu till en början hålla oss till nederbördsmät- 

 ningen på fria platser, dels på slätt, dels i skog (icke under 

 själfva träden), har sålunda ett insamlingskärl på den van- 

 liga höjden, 1 ^/2 meter öfver marken, befunnits lämna under 

 den varmare årstiden på öppna platser i medeltal 7 proc. 

 mindre regn än ett som är nedsatt i marken på det sätt att 

 dess mynning ligger i markens nivå, men skillnaden kan, 



