SJÖSTEDT, TERMITERNA OCH DERAS BIOLOGI. 97 



häng och berört de orsaker, som bestämma deras utveckling 

 åt ena eller andra riktningen, skola vi närmare betrakta de 

 varierande former termiternas bostäder hafva, byggnadsma- 

 terialets olika beskaffenhet och några af de biologiska egen- 

 heter, dessa insekter visa. 



Det är icke blott på marken termiterna uppföra sina 

 bon, ehuru detta mycket ofta är fallet. Några bygga dem 

 under jorden, andra på trädens stammar och grenar, under 

 det att vissa slag ej hafva några bostäder alls, utan lefva 

 under stenar o. a. föremål, i de gångar de borra i murknande 

 trä, eller parasitiskt hos andra termiter. Ofta hafva de på 

 marken stående byggnaderna formen af upptill afsmalnande, 

 med eller utan utsprång och spetsar försedda kullar, och äro 

 af mycket varierande storlek, hos mindre arter fothöga, hos 

 Termes hellicosus och goUatli någon gång ända till 20 fot 

 höga och med en omkrets vid basen af 50 — 60 fot. 1 van- 

 liga fall höja sig de senare dock endast 7 — 12 fot, spridda 

 på större eller mindre afstånd. Stundom kunna de vara af 

 så betydligt antal, att de på afstånd te sig som negerbyar. 



Hafva de nått omkring manshöjd, förlora de sitt nakna 

 utseende och täckas så småningom af en ofta rik vegetation. 

 Boets yttre, ända till 1,5 fot tjocka, af stora gångar genom- 

 dragna väggar äro så fasta, att de endast med starka verk- 

 tyg kunna genombrytas. Det inre visar en mängd af gångar 

 och rum för olika ändamål, somliga för de i det kommande 

 närmare skildrade svampodlingarna, andra för magasinering 

 af förråd o. s. v. och slutligen visens stora från de öfriga 

 afvikande cell. 



Vid uppförandet af dessa stora bostäder bygges först på 

 marken uppskjutande, små toppformiga kullar. Dessa för- 

 storas allt mer; rundt omkring dem uppstå flera, hvilka slut- 

 ligen genom hopadt byggnadsmaterial sammansmälta vid ba- 

 sen. Allt mer skjuter den mellersta i höjden, mellanrum- 

 men kring de olika bona fyllas igen, till dess det hela bil- 

 dar en enda sammanhängande, tillspetsad byggnad, hvarvid 

 dock ofta de särskilda delarnas spetsar förblifva fria. Un- 

 der tiden borttages midtpartiet med undantag af spetsen, 

 som bildar kullens tak, inre skiljeväggar bortbrytas, så att 

 de olika delarna slutligen bilda en enhetlig byggnad. I boets 

 centrum, vanligen 1 — 2 fot öfver marken, ligger visens stora 

 cell. Den cell, uti hvilken visen under hela sitt lif inne- 



Vetenskajts- Akademiens årsbok. 1. • 



