100 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 



Termiternas bostäder växla emellertid mycket så väl till 

 utseende som storlek och hafva oftast en vida enklare bygg- 

 nad, utan någon central hålighet, svampkultnr eller förråds- 

 magasiner. Några af de mest karakteristiska typerna vilja 

 vi här i korthet anföra. 



Den, som företager en exkursion i Västafrikas täta sko- 

 gar, undgår knappast att redan från första stund fästa sig 

 vid de egendomliga, ungefär fothöga, svampformiga, af jord 

 uppmurade byggnader, som där öfver allt anträffas på mar- 

 ken i synnerhet i fuktig s. k. »bush-skog), och hvarje europé 

 kan där genast upplysa, att de äro uppförda af termiter. 

 De tillhöra en vida mindre art än den, hvars bo vi nyss 

 närmare skildrat, knappast så stor som en stackmyra. Man 

 träffar emellertid äfven bon af klubblik form, men dessa äro 

 ej af någon annan art utan endast sådana, som ännu ej blif- 

 vit afslutade. Den egendomliga, öfre, paraplyliknande delen 

 fullbordas sist. 



För öfrigt äro dessa bon mycket olika; några äro korta 

 och breda samt försedda med större tak, andra smalare med 

 litet tak, och mellan dessa extrema former finnas många mel- 

 lanformer. 



Dessa bon äro uppförda af jord med inblandade kvarts- 

 korn och mycket hårda. 



Den öfre, hvälfda delen är genom sina tunnväggiga celler 

 mer bräcklig. Det hela är inuti en labyrint af celler, som 

 genom små cirkelrunda hål stå i förbindelse med hvarandra. 



Hos denna termit finnes ingen särskildt formad cell för 

 visen, utan denne anträffas hvar som helst i boet i en van- 

 lig cell. 



Mycket ofta äro af jord uppförda bon fastade på stam- 

 mar och grenar och äro af varierande form; vanligen likna 

 de oregelbundna, nedhängande jordvalkar med skroflig yta. 



Ännu en typ af bon är af intresse att lära känna näm- 

 ligen de kulformiga, ej af jord utan af hård trämassa upp- 

 förda, som byggas kring trädens grenar. Äfven dessa träffas 

 gärna i tät, fuktig »bush-skog» och äro från en knytnäfves 

 till ett människohufvuds storlek. Uppförda af söndersmulad, 

 med ett kittande sekret uppblandad trämassa hafva de en 

 betydande hållbarhet och bilda inuti en labyrint af celler 

 och gångar. Den hårda, på ytan mycket ojämna kärnan, är 

 omgifven af ett papperstunt, bräckligt af samma substans 



