RESEBERÄTTELSE. 129 



grad kalla och regniga väderlek, som äfven under föregående 

 år (1902) hade rådt i dessa nordliga bygder och som säker- 

 ligen har hämmande influerat på insekternas fortplantning 

 och utveckling. Pa annat sätt torde knappast till fullo kunna 

 förklaras den påfallande fattigdom på såväl arter som indi- 

 vider, som åtminstone många insektgrupper innev. sommar 

 visade, hvarpå jag torde få andraga några karakteristiska 

 exemT)el. Af gruppen Phytophaga inom Coleoptera kunde så- 

 lunda under hela resan endast följande fem species påträflFas: 

 Gomoctena palliiki L. var., Gonioct. Triandrce Suff., Goniocf. 

 5-puHctata Fabr., Phyllodecta vitelUnce L. och Cryptocephaliis 

 6-puuciatus L. Af Apider såg jag under hela tiden, frånräk- 

 nadt humlor och parasithumlor, blott 1 enda individ af An- 

 drena lappouica Zett. (på Taraxaciim offic. den 6 juli), af 

 Vespider likaledes endast arten Vespa saxonica F. Af en 

 i fjälltrakter eljes i allm. relativt sa rikligt företrädd grupp 

 som Tenthrediniderna lyckades jag endast hopbringa ett 70- 

 tal individer. Dagfjärilarne snarast »lyste med sin frånvaro», 

 i det endast följ. 6 arter iakttogos: Erehia lappona Esp, (den 

 allmännaste dagfjärilen), Erehia ligea L., Argynnis påles Schiff. 

 och Arg. selene Schiff., Lyccena optilete var. Cyparissus Hubn. 

 samt Chrysophanus hippotJioe var. Sfieheri Gerb. Dessutom 

 såg jag vid Joeström den 26 juli på täml. långt håll tvenne 

 Pierider (Colias?). Af Odonater observerades på hela resan 

 endast 2 å 3 medelstora individer (vid Joeström den 2^ jwli), 

 som jag dock tyvärr ej lyckades fånga. 



Huru menligt en ogynnsam sommar som den sist för- 

 flutna verkligen kan inflnera på insekternas utveckling, därpå 

 lämnade äfven humlorna ett eklatant bevis. Dels voro de 

 öfver huf\aid taget icke allmänna, dels iakttogos under hela 

 tiden för min vistelse "där uppe bara idel honor, icke en enda 

 vare sig arbetare eller hanne af någon art syntes till ännu 

 dagen före min afresa. Jag betviflar starkt, att, med den 

 ogynnsamma väderlek som äfven efter min hemresa, såsom 

 ofvan nämndt, ännu under en hel månad var där rådande, 

 detta år annat än honor och hannar i allm. hunno utvecklas. 

 Detta tyder, synes mig, på, att humlorna, åtminstone som- 

 liga arter, under vissa år — och hvarför då icke kanske konstant 

 i rent arktiskt klimat? — kunna öfvergä eller tillpassa sig till 

 ett solitärt lefnadssätt. Vissa iakttagelser af konservator 

 Sparre-Schneider i Tromsö (se H. Eriese, Die arktischen 



Vetenskaps- akademiens årsbok. 2. 9 



