134 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 1904. 



att leda in i ett strängt metodiskt vetenskapligt arbete. 

 Genom nyromantiken hade Uppsala blifvit vitterhetens och 

 den litterära kritikens högsäte, och vittra och estetiska in- 

 tressen gjorde sig kraftigt gällande i den akademiska världen. 

 De båda representanterna för den klassiska filologien i slutet 

 af 1830-talet, den genialiske Törneros och den mångsidige 

 Palmblad, tillhöra våra litterära häfder icke mindre än veten- 

 skapshistorien. Ett vetande, som mera kännetecknades af 

 omfattning än strängt fackmässig koncentration, en förmäl- 

 ning af vetenskaplighet med journalistens verksamhet och 

 ett starkt intresse för skönlitterära och estetiska frågor — 

 sådan är den riktning, hvaråt såväl Bergstedts egen lägg- 

 ning som den dåtida akademiska tonen tills vidare syntes 

 skola föra honom. 



Någon påtaglig inverkan af fakultetens lärare har dock 

 Bergstedt under sina studentår icke rönt. Törneros synes 

 ha omfattat honom med intresse och varit föremål för hans 

 beundran och erkänsla, men denne framstående humanist gick 

 redan 1839 ur tiden. För öfrigt var Bergstedt för sin ut- 

 komst hänvisad till ett jSitigt konditionerande och tillbragte 

 hälften af sin studenttid utom lärdomsstaden. Då han våren 

 1841 afiade filosoliekandidatexamen, hade han endast undan- 

 tagsvis bevistat akademiska föreläsningar och var mestadels 

 autodidakt. Däremot hade han haft förmånen att i sällskap 

 med en lärjunge och dennes familj få göra en utländsk resa, 

 som ehuru kort och hufvudsakligen inskränkt till några bad- 

 orter utan tvifvel gifvit en första väckelse åt det intresse, 

 som Bergstedt längre fram oaflåtligt ägnade åt sociala och 

 politiska förhållanden utom Sverige. 



Examensstudierna omfattade, jämte öfriga humanistiska 

 ämnen, i främsta rummet klassiska språk. Samtidigt ägnade 

 Bergstedt ett lifligt intresse åt tidens litterära rörelser. 

 Hans förtroliga vänskap med nationskamrateji B. E. Malm- 

 ström, hvars diktning under dessa ar började nalkas sin 

 mognad, bidrog, som naturligt är, att föra hans tankar på 

 litterär verksamhet. Att hans vänner funno honom kallad 

 till skrifställarens värf, framgår däraf, att han erhöll anbud 

 att ingå som medarbetare i tidskriften Frey, som började 

 utgifvas i Uppsala 1841. 



Efter en disputation, De vita et scriptis Boethii, blef 

 Bergstedt promoverad till lilosofie magister 1842 och följande 



