BIOGRAFIER. — CARL FREDRIK BERGSTEDT. 135 



år efter ett ytterligare specimen, De vi et indole mythi Oedipici, 

 kallad till docent i grekiska språket och litteraturen. 



Under de närmast följande åren var Bergstedt en flitig- 

 medarbetare i Frey — till en början som litteraturkritiker 

 — och öfvertog 1844 redaktörskapet af denna tidskrift. Sam- 

 tidigt bredde hans studier ut sig: han började akta på sam- 

 tidens politiska och sociala företeelser och fann därjämte i 

 studiet af sanskrit ett nytt vetenskapligt intresse, som snart 

 alltmera drog honom ifrån det läroämne han som docent 

 representerade. 



Sedan engelska lärde först riktat uppmärksamheten på 

 indernas gamla språk och sedan Bopps arbeten lagt grunden 

 till den jämförande språkvetenskapen och banat vägen för 

 ett vetenskapligt studium af sanskrit, var man med största 

 ifver sysselsatt med bearbetandet af detta språks grammatik 

 och litteratur, och detta nu mera icke blott för att genom 

 jämförelse sprida ljus öfver de andra indoeuropeiska språkens 

 byggnad och historia utan för ämnets egen skull, af rent 

 filologiskt eller kulturhistoriskt intresse. I vårt grannland 

 Danmark, där tidigare Rask hade framträdt såsom en före- 

 gångare till Bopp, representerades denna riktning framgångs- 

 rikt af Westergaard, hvilken 1841 fullbordat sin stora 

 ordbok Kadices linguae sanscritae. 1 Uppsala introducerades 

 sanskritstudiet af O. F. Tullberg, som efter långvariga studier 

 i utlandet 1843 utnämndes till professor i österländska språk. 

 Af honom inhämtade Bergstedt språkets elementer och fort- 

 satte sedan studierna på egen hand. Snart visade sig frukter 

 af dessa i öfversättningarna SavUri, en episod ur Mahåhhä- 

 rata, MetrisJca öfver sättning ar från sanscrit (1845) samt Vik- 

 rama och Urvasi eller hjälten och nymfen. Ett indiskt skåde- 

 spel af Kalidåsa. Öfversatt och förklaradt (1846). I Frey 

 inflöto äfven ett par uppsatser till belysning af orientalisk 

 mytologi och kultur. 



Våren 1846 erhöll Bergstedt ett offentligt anslag, som 

 satte honom i stånd att fortsätta sina indiska studier i ut- 

 landet. Början gjordes med Köpenhamn, där han åtnjöt 

 Westergaards enskilda handledning, samtidigt med att han 

 åhörde hans offentliga föreläsningar. Vintern 1847 tillbragtes 

 i Bonn, hvarest norrmannen Kristian Lassex var den in- 

 diska filologiens målsman. Bergstedts uppmärksamhet hade 

 emellertid särskildt riktats på Vedantafilosofien, och våren 



