138 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 1904. 



ägna oss livad som var af verkligt värde i den engelska 

 nationalkaraktären utan att därför antaga den hårdhet, stel- 

 het och excentricitet, som äro de noblaste egenskapernas ofta 

 stötande följeslagare.» Bergstedts hållning som domare i 

 skönlitterära frågor vann efter den utländska resan i stadga 

 och klarhet. Redan förut hade han i ett par recensioner 

 visat sig med Tegnér fordra »en bit granitberg» i dikten 

 såsom grundval för rimmens spel och kan för den skull, 

 såsom Karl Warburg påpekat, betraktas som en af de första 

 opponenterna mot det från nyromantiken härledda öfver- 

 drifvet estetiserande betraktelsesätt, som dittills behärskat 

 den litterära kritiken. Han har nu fullt deciderat sin stånd- 

 punkt och behåller den under hela sin långa litterära bana. 

 Han skattar icke högt vare sig inbillningens fria lek eller 

 tänkandets deduktioner; öfverallt vill han finna utsikt till 

 verkligheten. Han förstår sig icke rätt på en tänkare som 

 WiKNER, men han gläder sig åt poeter sådana som Björck 

 och Snoilsky. Han kräfver vidare af den sköna litteraturen 

 respekt för moral och anständighet; samhällets sundhet är 

 honom för dyrbar, för att han skulle befria konstnären från 

 den allmänna skyldigheten att tillgodose densamma. M3'cket 

 uppseende väckte hans ljungande anklagelseskrift »Den usla 

 litteraturen» (1851), och efter tjugutre år, då han står i be- 

 grepp att säga farväl åt »Samtidens» läsekrets, förnimmes 

 liksom ett genljud från denna filippik i den indignation, 

 hvarmed han förebrår Snoilsky dennes öfversättning af »Die 

 Braut von Corinth». 



Vid sin återkomst till Uppsala öfvertog Bergstedt på 

 nytt ledningen af Frey, och då denna tidskrift med utgången 

 af 1850 upphörde, uppsatte Bergstedt 1851 Tidskrift för 

 litteratur^ som genast kunde glädja sig åt en dittills aldrig 

 spord anslutning från allmänhetens sida. Dessa tidskriftsår- 

 gångar bära vittne om den intresseförskjutning, som ägt rum 

 hos redaktören: här afhandlas praktiska och samhälleliga 

 frågor, folkupplysning, medelklassens betj^delse i samhället, 

 religionsfrågan m. m. och framhålles det nyttiga praktiska 

 arbetet såsom ett värde af högre art än det ofruktbara este- 

 tiserandet. 



Aret 1851 blef vändpunkten i Bergstedts lif. Han in- 

 gick detta år äktenskap med Anna Mathilda Geijer, dotter 

 till bruksägaren Carl Jacob Geijer på Äras i Värmland. 



