BIOGRAFIER. — CARL FREDRIK BERGSTEDT. 141 



1869 och 1(S70 tidningen Stockholmsposten . Efter denna tid- 

 nings upphörande utgaf Bergstedt under fyra år (1871 — 

 1874) y> Samtiden, veckoskrift för poUttk och litteratur^, en pu- 

 blikation, som hvarken haft några föregångare i vårt land, 

 ej heller fått några efterföljare. Bergstedt var själf hela 

 redaktionen: han fyllde ensam hvarje vecka 16 sidor stor 

 oktav med politiska betraktelser, redogörelser för viktigare 

 utländska litteraturalster af olika slag, längre ocli kortare 

 anmälningar af inhemsk litteratur, vetenskaplig, ekonomisk 

 och skönlitterär, samt hvarjehanda smärre meddelanden från 

 den oaflåtliga och omfattande lektyr, som lag bakom det 

 egentliga författarar betet. Genom rikhaltigheten i sitt inne- 

 håll, det själf ständiga i uppfattningen och den lediga och 

 träffsäkra, ofta uddiga stilen vann Samtiden många vänner 

 bland bildade och bildningssökande i vårt land. 



Bergstedts arbetsförmåga räckte till äfven för andra 

 litterära värf än publicistens. Är 1868 afslutade han ut- 

 gifvandet af B. E. Malmströms föreläsningar öfver svenska 

 vitterhetens historia. Samma år utgaf han en med inledning 

 försedd öfversättning af Cléments politiska ekoiiotm. Vid flera 

 tillfällen höll han offentliga föreläsningar: öfver språk och 

 språkforskning, öfver religionshistoriska och ekonomiska ämnen. 

 De båda sistnämnda föreläsningsserierna offentliggjordes sedan 

 i tryck; den förra, som hållits till förmån för Stockholms 

 högskola, med titeln Gamla sanningar, den senare med titel 

 Arbetet och dess villkor (båda 1871). 



Äfven på andra håll togs Bergstedt under sin Stock- 

 holmstid i anspråk. Han var medlem i den kommitté, som 

 1869 tillsattes för utredande af de kungliga teatrarnas eko- 

 nomiska förhållanden, och förordnades 1871 till ordförande i 

 Slöjdskolans styrelse. 



När Bergstedts riksdagsmandat med 1875 års riksdag 

 gick till ända, återvände han till Skrukarp, som han sedan 

 sällan lämnade. Han var ännu knappast vid ålderdomens 

 början; om han tidigt begynte sin lefnads afton, så berodde 

 det väl därpå, att det kontemplativa i hans natur, som 

 länge yarit tillbakaträngdt af verksamhetslusten, nu tog ut 

 sin rätt. Dock fortfor han länge att då och då för allmän- 

 heten framlägga resultaten af sina studier och betraktelser. 

 Ar 1878 utgaf han sålunda en serie meditationer öfver den 

 moderna bildningens förhållande till religion och sedlighet 



