BIOGRAFIER. — JOHAN GUSTAF WIBORGH. 149 



römmelse vid hans namn. Han erhöll den 1 november 1867 

 elevstipendium på Järnkontorets mekaniska stat och hade 

 under de sista månaderna af detta år sysselsättning som 

 ritare hos ingenjör W. AVenström i Örebro. Under denna 

 tid uppgjorde han konstruktionsritningar till tvenne hydro- 

 metrar d. v. s. instrument lor mätande af rinnande vattens 

 hastighet, af hvilka den ena, som är en förändring af det 

 s. k. Pitotsröret, befanns erbjuda »flera fördelar framför det 

 vanliga». Denna apparat är utförligt beskrifven af professor 

 J. S. Bagge i hans årsberättelse för .Järnkontorets f. d. me- 

 kaniska stat för 1867 (Järnkont. ann. 23, 1868 s. 357—359). 

 Följande år (1868) var Wiborgh på uppdrag af direktör 

 RiNMAN »sysselsatt med undersökning af bituminös skiffer etc. 

 i afsikt att undersöka såväl de nyttiga produkter, densamma 

 vid torr destillation kunde lämna som dess värmeeffekt vid 

 fri förbränning-^. Vid slutet af juni reste han på begäran 

 till Munkfors bruk i Värmland för att »i egenskap af tekniskt 

 biträde tillhandagå brukspatron Lundin»; då emellertid denne 

 kort därefter oförmodadt ailed, kvarstannade Wiborgh icke 

 desto mindre någon tid som bruksbokhållare vid Munkfors »dels 

 under uppdrag att hafva tillsyn vid smidet, dels för studium 

 af de Lundinska vällugnarna, om hvilka han på begäran af 

 bolagets disponent afgaf berättelse». (Järnkont. ann. 24, 1869.) 

 Från den 1 november 1868 fick han uppdrag att sköta spegel- 

 järnstillverkningen vid Finnboda och Schisshytte masugnar. 

 Under de närmast följande femton åren af Wiborghs 

 lefnad kan hans verksamhet i främsta rummet kännetecknas 

 som den praktiske bergsmannens och metallurgens. Aren 

 1869 — 1870 förestod han i egenskap af hyttingenjör den 

 metallurgiska och tekniska ledningen af spegel- och tack- 

 järnstillverkningen vid Ramens och Schisshytte masugnar. 

 Ar 1871 utöfvade han liknande verksamhet vid de till Ferna- 

 verken i Västmanland hörande trenne masugnarna Trummeis- 

 berg, Finnbo och Björnhyttan. Från våren 1872 till som- 

 maren 1874 var han anställd först såsom disponent, sedermera 

 som bruksförvaltare vid Avike bruk i Västernorrlands län. 

 Aren 1874 — 1877 var han bosatt i Arboga och erhöll nu dels 

 ånyo anställning som konsulterande ingenjör vid Ferna-verken, 



— hvilket uppdrag han fortfor att utöfva ända till sin död 



— dels äfven (från 1875) befattning såsom praktiserande 

 hyttingenjör samt lärare i järnets metallurgi och praktisk 



