150 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 1904. 



hyttskötsel vid Filipstads bergsskola. Sistnämnda lärarebe- 

 fattning lämnade han först 1892. Under Arboga vistelsen 

 utgaf han från trycket sin »Handbok i svenska tackjärnstill- 

 verkningen». Detta arbete, som för att använda hans egna 

 ord, innehåller »ett kort sammandrag af äldre och nyare 

 litteratur i ämnet jämte några rön från egen mångårig er- 

 farenhet», vann snart nog en för våra förhållanden stor sprid- 

 ning och bidrog i sin mån att göra författarens namn kändt 

 inom vidsträcktare kretsar. Företalet till denna bok är da- 

 teradt Arboga i juni 1877; kort därefter ilyttade Wiborgh 

 till Sala, där han genom förordnanden af den 18 september 

 och sedermera af den 11 december 1877 blef t. f. bergsvärdie 

 vid silfververket. Denna (numera upphörda) befattning inne- 

 fattade ledningen af och tillsynen öfver de metallurgiska 

 processerna vid silfververket med skyldighet att verkställa 

 analyser och proberingar å malmer, hyttprodukter och fram- 

 ställda metaller samt att årligen till kommerskollegium af- 

 gifva redogörelse för anrikningen och smältprocesserna vid 

 silfververket. I Sala kvarstannade Wiborgh i nära sju år 

 eller ända till sin afflyttning till hufvudstaden. Under denna 

 tid mottog han äfven talrika smärre uppdrag af mera till- 

 fällig natur. Sålunda innehade han en kortare tid, från 5 

 sept. till 15 nov. 1878, förordnande att vara grufingenjör 

 vid Sala silfververk, likaså från 16 — 22 maj 1883 förordnande 

 att uppehålla bergmästaretjänsten i Västra distriktet, vidare 

 från den 15 januari 1883 till riksdagens slut samma år för- 

 ordnande att bestrida grufingenjörsbefattningen i Västra berg- 

 mästaredistriktet och samtidigt föreståndarebefattningen vid 

 Filipstads bergsskola, hvarjämte han under tvenne månader 

 år 1883 meddelade undervisning i kemi och speciell metal- 

 lurgi vid samma skola. Dessutom utöfvade han från 1881 

 den metallurgiska tillsynen öfver tackjärnstillverkningen vid 

 Seglingsbergs masugnar i Västmanlands län. 



Aret 1884 inleder i Wiborghs lif ett nytt skede, hvars 

 skaplynne i främsta rummet betingas af hans verksamhet 

 som lärare och vetenskapsman. Redan förut genom tidigare 

 förordnanden väl förberedd för lärarens kall, fick han i detta 

 sin hufvuduppgift, då han den 10 maj nyss anförda år ut- 

 nämndes till lektor i metallurgi och hyttkonst vid k. tekniska 

 högskolan i Stockholm. Sålunda återbördad åt den läroan- 

 stalt, från hvilken han tjugutre år tidigare utgått som elev, 



