164 VETENSKAPS-AKADEMIENS ÅRSBOK. 1904. 



öfver den bortgångne mecenaten. Herr Edwall kunde tyvärr 

 ej komma med, lika så litet som herr P. Dusen i E.io, 

 livarigenom min förhoppning, att en svensk botanist skulle 

 varit närvarande i Caldas vid monumentets aftäckning, gick 

 om intet. På e. m. fortsatte jag resan till Campinas, en nätt, 

 treflig och välbyggd stad; längre var det ej möjligt att 

 komma den dagen. Nästa morgon kl. 8 for jag vidare med 

 järnväg och hann fram till Pocos de Caldas kl. 4,3 o på e. m. 

 Jag träffade Dr Pedro Sanchez, som emottog mig med mycken 

 vänlighet. Kl. 5,3 o fortsatte jag, åtföljd af en förare (cama- 

 rada), ridande på mulåsna till Caldas. Dr Sanchez var genom 

 indisposition hindrad från att följa med. Vägen, ytterst 

 usel, går in öfver högplatån upp och ned och ständigt öfver 

 dålig och svår terräng. Den räknas till 5 leguas (=33 kilo- 

 meter). Vi hade månljus och hunno fram kl. 12 på natten. 

 I det lilla hotel Candinho, hvars ägare herr Candinho och 

 hans maka Dra Maria Gertrudes, sedan de en gång blifvit 

 väckta, med artighet emottogo oss, tillbringade vi natten. 

 Vi störde tyvärr två präster, som för tillfället bodde i huset 

 i deras nattro, men de togo saken med all älskvärdhet. 



Följande morgon iklädde jag mig min svarta dräkt med 

 hög hatt och begaf mig till kyrkogården för att se monu- 

 mentet, efter att hafva gjort bekantskap med den ena af 

 prästerna, som föreföll vara en rätt snäll herre. På kyrko- 

 gården fann jag monumentet i tillfredsställande skick; på 

 sin piedestal tager det sig äfven på rätt stort afstånd väl 

 ut. Kyrkogården, som omgifves af en stor mur, är rätt 

 ödslig och ser fattig ut. Midt på den står ett stort svart 

 kors af hårdt trä, å hvilket passionsinstrumenten äro fastade. 

 Rätt bakom detta vid kyrkomuren är ett litet grafkapell, 

 hvarest likkistor sättas in strax före begrafningen. Till 

 vänster om detta finnes ett prydligt grafmonument af mar- 

 mor för en italiensk familj af namnen Sarpi och Brandi. 

 Längre fram närmare korset är en grafsten öfver förre kyrko- 

 herden i Caldas. För öfrigt funnos nog inga andra monu- 

 ment öfver personer, hemmahörande i staden; öfriga grafvar 

 voro ytterst fattiga, märkta med små kors af trä och järn, 

 när de öfver hufvud taget voro synliga. 



Till höger om kapellet symmetriskt med nämnda monu- 

 ment Sarpi-Brandi står nu Regneils (se fig. 1). Hans graf 

 var egentligen uppe i hörnet vid kyrkogårdsmuren, ungefär 



