BIOGRAFIEE. — PETER AETEDI, 19 



Seba, såg han denne öfverlämna 50 floriner såsom bidrag till 

 begrafningsTiostnaderna. Detta fann Linn^us vara "en värdig 

 belöning för så mycket arbete och så mycken lärdom", men 

 då han tillika upplyser om, att Artedi under hela den tid, 

 han så troget arbetat åt Seba, lefvat på egen bekostnad, låter 

 detta nästan som ironi, i synnerhet om man därmed jämför 

 den frikostighet och den gästvänskap, som Linn.«i egna mäce- 

 nater i Holland visade honom. Afven senare framstod Seba 

 i ett mindre vackert ljus. , 



livar den var, men tillfälle torde dock kunna gifvas, att i den botaniska träd- 

 gården lapprätta något enkelt minnesmärke, som kunde angifva, att senare tider 

 ej glömt den snillrike forskarens lifsgärning. 



Ehuru Peter Artedi sålunda vigdes till griftero i främmande land, ut- 

 gåfvos dock i hemlandet begrafningsverser till hans ära både på svenska och 

 latin. De förstnämnda bära titeln: "Werldenes Förgängelighet Betrachtad enär 

 Medicinae Doctoren Den Edle och Högachtade Herren, Herr Petter Arctfedi, 

 Sin timmeliga wandring ändade uti Amsterdam i Septemb. Månad 1735. Af Dess 

 egen k. Syster i Uhmeå Stad Anna Maria Arctfedi." (Tryckt i Stockholm hos 

 Peter Jöransson Nyström). Härur må anföras första samt verserna 9 — 12: 



"Allrådande kung 



Tu handlar i nåder med Gammal och Ung 



Tu hotar, tu lockar, tu tager gie'r 



Alt hwad til wår nytta tin alhvishet seer. 



Wi wilja jemt liafwa; men intet förstå 



Hvad gagnar ändå. 



Min endaste Bro'r 



Han war wäl så qwicker som någon, jag tror, 

 Snart en af de bästa i Zoologi'ii, 

 Han war äfwen hemma i Ichth>/'loffi'n 

 Så at han beskrifvvit Hsk', foglar och diur 

 Till deras natur. 



Som bäst det gafz hopp 



Han skull' efter önskan til Doctor hint opp. 

 Wi gladdes i hoppet, jag spetzad' mig på 

 På Vers gratulera'n till Sverige, rätt då 

 Mot allas förmodan wår wäntan slog af, 

 Han lades i Graf. 



Ack drygaste sorg, 



Snart en af de största : på werldenes torg 

 Fins sorger wäl många; men ej lika svår', ' 

 Nu såras de hjertan som förr warit sår' 

 Och nyss begynt läkas i hopp af förmohn 

 At Broder om Son 



Skull plåstrat och helt 



Wår sorg öfwer Farkiär, nu slog det ock felt, 

 AVår Morkiär blef Änka förr mer än Siu Åhr 

 Wi hemligen suckat och fält mången tår 

 Tillika med henne; till större sorg än 



Så dödde wår Wän 



I främmande land, 



