188 



VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1905. 



i sista kolumnen. Beträffande de tre fixstjärnorna kunna 

 de något större afvikelserna förklaras genom någon ofullkom- 

 lighet i de förut af andra observatörer härledda, i sista kolum- 

 nen angifna värdena. 



För de tjugu stjärnor af Oriontyp, som hittills blifvit 

 uppmätta ställa sig resultaten såsom i nedan anförda samman- 

 ställning angifves. Utom hvarje stjärnas ljusstyrka, benäm- 

 ning och observerade radialhastighet upptager densamma äfven 

 Rektascension och Deklination samt egenrörelsen (»motus 

 propius») enligt Lewis Boss' katalog. 



Fördelningen af positiva (från jorden riktade) och nega- 

 tiva (åt jorden riktade) hastigheter i denna sammanställning 

 visar tydligen riktningen af solsystements rörelse i rymden, 

 om ock stjärnornas antal är väl litet för att därpå grunda 

 en numerisk bestämning af denna rörelse. Det framgår vidare, 

 om man tager i betraktande, att solens rörelsehastighet i 

 rymden utgör 19.9 km., att de verkliga radialhastigheterna 

 för stjärnor af Oriontyp äro ganska små utgörande i medeltal 

 blott 7.0 km., medan stjärnorna i allmänhet hafva hastigheter 



