NYARE ASTRONOMISKA UNDERSÖKNINGAR. 195 



I anseende till stjärnans ringa ljusstyrka blefvo härstädes 

 inga försök gjorda att genom långexposition åtkomma till- 

 äfventyrs uppträdande detaljer i dess grannskap — något 

 som ock visat sig välbetänkt, sedan vi erfarit, att en fotografi 

 tagen vid Chicago-Observatoriet med 8 ^/i timmars expositions- 

 tid med användning af Cramer-plåtar, icke hade ledt till upp- 

 täckt af några töckenbildningar kring denna stjärna. 



I samband med den sålunda lämnade redogörelsen för 

 den nya stjärnan i Tvillingarna förtjänar ock att omnämnas 

 ett försök, utfördt vid Chicago-Observatoriet, att upptaga ett 

 spectrum af töckenbildningen kring Nova Persei, den nya 

 stjärnan från år 1901. Ehuru detta försök företogs så sent 

 som hösten 1902 och föråret 1903, då denna nya stjärna redan 

 hade betydligt förlorat i Ijusstjrrka, vill man dock hålla tro- 

 ligt att ett positivt resultat ernåtts. Det erhållna spektrum 

 af nebulositeten skiljer sig med bestämdhet från luftspektrum, 

 hvilket senare genom kontrollförsök visade sig vara omärkligt. 

 Det sträcker sig öfver väteliniens område och liknar mest 

 spektrum af själfva stjärnan från febr. 1901, då denna var i 

 sin största ljusstyrka, men däremot på intet sätt det karak- 

 täristiska spektrum af stjärnan, som vid en senare period, 

 från och med juli månad, uppträdde. De båda ljusa linier, 

 af hvilka spår äro synliga i nebulosspektrum, öf verensstämma 

 nämligen ej med de ljusa linier, som voro egendomliga för 

 den nya stjärnan i dess senare stadium. Tyvärr förefaller 

 dock denna undersökning behäftad med en icke oväsentlig 

 osäkerhet. 



I motsats härtill kunna såsom fullkomligt otvifvelaktiga 

 betecknas tvänne af årets astronomiska upptäcker inom om- 

 rådet för de föränderliga stjärnornas grupp. Den ena beträffar 

 en liten stjärna af 7:de storleken, hvilken vid tredje afdel- 

 ningen af den fotometriska genommönstringen af fixstjärnor, 

 som kommit till utförande i Potsdam, befanns vara af för- 

 änderlig ljusstyrka. Under loppet af åren 1902 och 1903 er- 

 hållos af denna stjärna omkring 175 observationer, hvilka 

 gåfvo vid handen en regelbunden ljus växlingsperiod af 4 

 timmar med en osäkerhet af högst en minut. Detta är i så. 

 måtto ett egendomligt fall, som det är den kortaste period 

 man hittills känner för någon föränderlig stjärna. Närmast 

 i ordningen komma nämligen två föränderliga stjärnor i 

 stjärnclustern Omega Centauri, med perioder af 7^ 11'" och 



