196 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. lOO.'). 



7' 43°' Därefter kommer stjärnan S Antliae med period af 

 7' 47™, under det att U Pegasi, som ursprungligen antogs 

 liafva en period af 5^ 32"', sedermera visat sig äga sekundära 

 ljus variationer, livarigenom hela perioden för densamma kan 

 beräknas till 9^ O"'. 



Den här ifrågavarande nyupptäckta stjärnan kan icke 

 anses vara hvad man kallar en Algolstjärna efter den för- 

 änderlige Algol, livars ljusfluktuationer bero på att den tidtals 

 undanskymmes af en mörkare kring densamma kretsande 

 kropp; ty i sådant fall skulle ljusstyrkan under längre mellan- 

 tider hålla sig konstant. Det är däremot antagligt att denna 

 stjärna i verkligheten består af två ljusa kroppar, hvilka 

 kretsa kring hvarandra och befinna sig så nära — möjligen 

 rent af i kontakt — att en fullkomligt regelbunden och oupp- 

 hörlig ljusvariation uppstår genom den ena stjärnans uppträ- 

 dande än framför, än vid sidan af, och än bakom den andra. 



Det andra här of van antydda fallet beträffar stjärnan 

 Epsilon Aurigce, h vilken sedan långt tillbaka varit känd så- 

 som föränderlig, men betraktats såsom irregulär i sina Ijus- 

 fluktationer. För ett par år sedan blef denna stjärna spek- 

 troskopiskt undersökt af Eberhard, hvarvid framgick, att 

 dess spektrum efter allt att döma ej var enkelt, utan utgjordes 

 af tvenne öfverlagrade spektra, sannolikt tillhörande två när- 

 belägna komponenter till stjärnan, hvilka icke kunna omedel- 

 bart urskiljas. I december 1902 uttalar Vogel på grund 

 häraf den åsikten, att denna stjärna utan tvifvel är en spek- 

 troskopisk dubbelstjärna af antagligen mycket lång period. 

 Till följd häraf företog sig d:r Hans Ludendorff i Potsdam 

 att revidera samtliga de observationer, som å denna stjärna 

 blifvit utförda. Den första kända observationen är utförd af 

 ingen mindre än William Herschel. Stjärnans föränderlig- 

 het hade dock undgått Herschel. Den förste, som fäste 

 uppmärksamheten på stjärnans föränderlighet var öfverpredi- 

 kanten Fritsch i Quedlingburg, hvilken i en skrifvelse till 

 dåvarande direktorn för Berliner-Observatoriet, Bode, här- 

 utinnan sålunda förfrågar sig: »Stjärnan Epsilon i kuskens 

 stjärnbild såg jag ofta i förhållande till angränsande stjärnor 

 så svag, att den knappast kunde skönjas. Har detta förut 

 blifvit iakttaget?» — hvartill Bode anmärker, att detta icke 

 varit förhållandet, enär Flamsteed och Pizzai angifva den 

 att vara af 4:de storleken. Förhållandet synes emellertid 



