NYARE ASTRONOMISKA UNDERSÖKNINGAR. 197 



därefter hafva förblifvit obeaktadt till år 1843, då stjärnans 

 föränderlighet på nytt iakttogs af direktorn för observatoriet 

 i Athen, J. Schmidt. Från denna tid hafva ej mindre än 

 15 observatörer, bland hvilka Argelander, Heis och Schön- 

 FELD iakttagit densamma och antalet observationer uppgår 

 till flere hundrade. 



Med den irregularitet i stjärnans förändring, som man 

 icke hade lyckats utreda, förhåller det sig enligt d:r Luden- 

 DORFFS uttömmande behandling af hela detta observations- 

 material sålunda: stjärnan har en period af 27.12 år; den är 

 i regeln af storleken 3. .3 5; vid inträdande af ljusförminskning 

 nedgår ljusstyrkan under 207 dagar regelmässigt med O.73 

 storleksklass; därefter förblir den under 313 dagar af konstant 

 och minsta ljusstyrka; därpå tilltager den likformigt under 

 207 dagar till sin första ljusstyrka och förblifver därefter så 

 under 25, 1 .3 år. 



Detta vid första påseendet något komplicerade förhållande 

 förklarar å ena sidan, hvarför man under loppet af så många 

 år icke hade lyckats att utan vidare komma fenomenets verk- 

 liga natur på spåren, men gifver å andra sidan genom herr 

 L:s fullständiga utredning af de numeriska uppgifterna, äfven 

 fenomenets verkliga förklaring. Förloppet är nämligen full- 

 ständigt detsamma, blott i en mycket större skala, som med 

 den sedan länge kända stjärnan Algol, hvars Ijusfluktrationer 

 förklaras genom periodiskt återkommande förmörkelser, för- 

 orsakade af en kring stjärnan kretsande mörk kropp, i det 

 nämligen denna stjärna på 4 V2 timma nedgår från 2:dra till 

 4:de storleken, förblifver så under 7 till 8 minuter, därpå 

 tilltager å nyo under 4 ^/^ timmar till sin förra ljusstyrka, 

 hvarvid den så förblir under 2 dagar och 12 timmar, för att 

 därefter ånyo fullborda samma kretslopp. Det kan alltså icke 

 vara något tvifvel om, att stjärnan Epsilon Äurigce är hvad 

 man kallar en Agolstjärna blott med en vida längre period, än 

 som tills datum varit bekant för detta slags föränderliga stjär- 

 nor. Dess senaste minimum inträffade 1902 den 31 mars och det 

 nästa skall först under åren 1929 — 1930 kunna observeras. Till 

 följd häraf är det före denna tid af föga vikt att verkställa 

 observationer af densamma i större utsträckning. 



Vid denna redogörelse för några af det gångna årets 

 astronomiska tilldragelser förtjäna förvisso ock att omnämnas 

 de undersökningar, som kommit till utförande vid det så i 



