212 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. lOOo. 



vore det min svanesång, 

 än för dig jag ville sjunga. 



Skilda vägar, parallella, 

 delade vår mannastråt. 

 Dock vi ofta följdes åt 

 till det sannas rena källa. 



Skål Berzelius ! Må du lefva, 

 pröfva vår planets natur 

 och i vetenskapens ur 

 länge låta hjulen vefva ! 



Njut af samtida nationer 

 ryktets loford, ärans lott, 

 lyckan mot förtjänsten blott 

 i bestämda 'provortioner . 



Sveriges Davy, Klaproth, Haller! 

 Ärans prismer är ej allt. 

 Vänskap är ett hasiskt salt 

 med de skönaste kristaller. 



Ensam ser du än tillbaka 

 på den lärdomsban du mätt; 

 dock de lärde är' din ätt, 

 vetenskapen är din maka. 



Må kring dem din lifssol skina! 

 De förljufva dina dar! 

 Minns — man aldrig bättre var 

 än i kretsen af de sina.» 



I kapp med Pontins skaldeådra flödade drufvans safter. 

 Hvad en stockholmsk festmiddag, där vinerna icke sparades, 

 kostade på Berzelii tid, därom upplyser med all önskvärd 

 noggrannhet källarmästaren Löfgrens här nedan med diplo- 

 matisk trohet återgifna räkning: 



