VETENSKAPSAKADEMIENS ÄLDSTA BERZELIUSPORTRÄTT. 215 



till provisoriskt afhjälpande häraf som det äldre, af Sand- 

 berg målade porträttet redan under Berzelii lifstid inflytta- 

 des i hans omedelbart intill sessionssalen gränsande boställs- 

 våning, där Berzelii ännu kvarlefvande svägerska tydligt 

 erinrar sig hafva sett detsamma upphängdt i matsalen. Vid 

 Berzelii några år därefter timade frånfälle och de många- 

 handa bestyr, som blefvo en följd af sekreterareombytet, 

 torde inom Akademien ingen kommit på den tanken att åter- 

 fordra porträttet, utan har det af sterbhuset på god tro be- 

 traktats såsom Berzelii privategendom. 



Men om så är förhållandet, måste Akademien alltjämt 

 vara att anse såsom porträttets rätte ägare oberoende af de 

 åtgärder, som Berzelii arf vingar, utgående från en oriktig 

 förutsättning, ansett sig befogade att vidtaga med detsamma. 

 I hvarje fall har det icke på något sätt kunnat styrkas, att 

 vare sig Berzelius själf eller hans arf vingar behörigen för- 

 värfvat äganderätt till porträttet. 



Då vid Vetenskapsakademiens sammankomst den 11 mars 

 1903 porträttets återfinnande och de egendomliga omständig- 

 heter, som därmed voro förknippade, anmäldes för Akademien, 

 fann denna också de skäl, som talade för hennes fortfarande 

 äganderätt, synnerligen starka. Med anledning häraf beslöts 

 att till domkapitlet i Linköping aflåta en skrifvelse, uti hvil- 

 ken Akademien anhöll, »att domkapitlet måtte föranstalta, 

 att Akademien måtte återfå porträttet under villkor, att 

 Akademien till högre allmänna läroverket i Linköping öfver- 

 lämnade en kopia antingen af nu ifrågavarande porträtt af 

 Sandberg eller ock af det större porträtt af Berzelius, 

 måladt af Södermark, som vore uppsatt i Akademiens ses- 

 sionssal». I öfverensstämmelse med detta beslut af läts ock 

 en dylik skrifvelse under den 1 april s. å. I domkapitlets 

 svar härå, som är dateradt den 27 maj 1903, har slutkläm- 

 men följande lydelse: 



»Domkapitlet, som visserligen anser de skäl Akademien 

 anfört, tala för dess äganderätt till ifrågavarande porträtt, 

 finner sig likväl såsom vårdare af den offentliga institutions 

 intressen, till hvOken porträttet blifvit på sin tid i god tro 

 öfverlämnadt, icke kunna medgifva dess återställande till 

 Akademien, förrän Akademiens bättre rätt blifvit till fullo 

 ådagalagd.» 



