248 VETENSKAPSAKADEMIENS ÅRSBOK. 1905. 



användning, densamma numera vunnit, i en mycket väsent- 

 lig grad har sin grund i Lovén's inlägg i frågan. 



I den festskrift, med hvilken Karolinska institutet vid 

 Köpenhamns universitets jubelfest (1879) bragte detsamma 

 sin hälsning, beskrifver Loven sitt instrument. Därjämte 

 omtalar han här i anslutning till en iakttagelse af Breguet 

 en af honom enligt kapillarelektrometerns princip konstruerad 

 kvicksilfvertelefon, som bl. a. visade sig praktiskt taget all- 

 deles oberoende af motstånd, ity att någon förminskning af 

 ljudets styrka eller tydlighet icke kunde förmärkas, om i led- 

 ningen ett motstånd, motsvarande omkring 1,000 svenska 

 telegraf mil, insattes. Slutligen omnämner Loven i största 

 korthet de resultat, till hvilka han med kapillarelektrometerns 

 hjälp kommit i af seende å naturen af de voluntära muskel- 

 kontraktionerna och af strykninkrampen. 



En närmare redogörelse för dessa undersökningar lämnas 

 i ett föredrag vid skandinaviska naturforskaremötet i Stock- 

 holm 1880. Han framlägger här bindande bevis för läran, 

 att de voluntära muskelkontraktionerna bero på en från nerv- 

 systemet utsänd diskontinuerlig urladdning. Härvid är emeller- 

 tid antalet impulser på tidsenheten betydligt mindre än den 

 frekvens, vid hvilken man med artificiell retning medelst in- 

 duktionsströmmar erhåller en kontinuerlig tetanus. Förkla- 

 ringen häraf finner Loven i antagandet, att de impulser, som 

 från centralorganen tillskickas musklerna, hvar för sig hafva 

 en längre period, äro flackare och mera långdragna än fallet 

 är vid den verksamhet, som framkallas genom induktions- 

 slag — en uppfattning, som genom senare undersökningar 

 rörande inflytandet af »tidretning» vunnit en betydelsefull 

 bekräftelse. Ett stöd för sin åsikt om de voluntära muskel- 

 kontraktionernas natur finner Loven vidare i observationer 

 öfver rytmen af de muskeldarrningar, som uppträda, då man 

 genom en maximal ansträngning söker öfvervinna ett mot- 

 stånd. 



Genom Lovén's arbete synes frågan om de voluntära 

 muskelryckningarnas natur vara en gång för alla afgjord. 



I nära samband med denna undersökning stå Lovén's 

 rön om den vid strykninförgiftning uppträdande krampen. 

 Han visar att äfven denna utgör en diskontinuerlig process, 

 äfvensom att de med densamma förbundna aktionsströmmarna 

 kunna gifva upphof till sekundära muskelryckningar. Sina 



