BIOGRAFIER. — OTTO CHRISTIAN LOVEN. 249 



hithörande rön offentliggjorde Loven endast i ett förutskickadt 

 meddelande; han hade för afsikt att i en utförlig af handling 

 närmare belysa frågan och ägde häröfver ett mycket rikt 

 försöksmaterial, som han tyvärr aldrig fann tillfälle att när- 

 mare bearbeta. 



Vid studiet af de voluntära muskelkontraktionerna hade 

 sedan länge muskeltonen spelat en betydande roll. Häraf 

 föranleddes Loven att i anslutning till sina nyss omtalade 

 undersökningar äfven behandla frågan om muskeltonen, och 

 han anställde häröfver en omfattande försöksserie, genom 

 hvilken han med stort skarpsinne och utmärkt experimental- 

 kritik belyste en mängd hithörande, invecklade företeelser. 



Allt sedan sina unga år hade Lovén lidit af en svag 

 hälsa. Redan 1857 — 1858 företog han för dess förbättrande 

 en resa till Egypten. Några år senare (1861), då Lovén 

 tjänstgjorde såsom uppbördsläkare på korvetten Najaden un- 

 der dennas långfärd till Västindien, uppträdde en lungblöd- 

 ning. Arbetet i Karolinska institutets fuktiga och dragiga, i 

 alla afseenden så illa som möjligt utrustade anatomisal gjorde 

 naturligtvis sitt till för att förvärra det onda. Upprepade gånger 

 såg sig Lovén därför tvungen att afbryta sitt arbete och 

 genom resor till mildare klimat söka bot för sitt lidande. Att 

 hans vetenskapliga alstring häraf skulle lida väsentligt in- 

 trång, är själfklart, likaså att ett konsekvent genomförande 

 af en vidsträcktare undersökningsplan icke gärna var möjligt. 

 Att Lovén det oaktadt kunnat åstadkomma så mycket, som 

 han faktiskt gjort, är i sin mån ett uttryck för hans lifliga 

 intelligens och stora vakenhet. Sjukdomen kunde visserligen 

 kroppsligt trycka ned honom, men på hans andliga lifaktighet 

 förmådde den endast utöfva en ringa verkan, och denna säll- 

 synta andliga spänstighet bidrog nog i sin mån att äfven 

 kroppsligt hålla honom uppe. 



Småningom blefvo de akademiska föreläsningarna fysiskt 

 alltmera påkostande; det förgick intet år, utan att han på 

 grund af lungblödning för en längre eller kortare tid måste 

 inställa sin undervisning, och då 1883 erbjöds honom valet 

 till Landtbruksakademiens ständige sekreterare, beslöt han, 

 om ock med tungt hjärta, att lämna den akademiska lärare- 

 verksamheten och ägna sig åt de viktiga administrativa värf, 

 för hvilka hans stora förmåga nu skulle tagas i anspråk. 

 Han kvarstod emellertid en tid framåt vid Karolinska insti- 



Tetenskapsakademiens Årsbok. 3. 1905. 17 



