BIOGRAFIER. MAGNUS GUSTAF BLTX. 263 



Det räckte 18 år, innan Blix åter utgaf ett arbete om 

 muskelvärmet. Denna långa tystnad får iikvisst icke upp- 

 fattas som hade Blix förlorat intresset för frågan om muskelns 

 termiska förhållande. Tvärtom var han hela tiden sysselsatt 

 därmed. Framför allt ville han utbilda så tillfredsställande 

 undersökningsmetoder som möjligt, enär han med rätta var 

 öfvertygad därom, att om en verklig god metod en gång 

 står färdig, de nu så invecklade problemen blefvo enkla och 

 deras lösning lätt; den faller af sig själf, som den mogna 

 frukten faller från trädet. 



De svårigheter, han hade att öfvervinna, voro emellertid 

 stora och mångfaldiga. Ofta trodde han sig vara målet helt 

 nära, men fann vid närmare prof ning, att dock icke ännu 

 allt var på det klara. »Nedstämd och misströstande», säger 

 han, »har jag mången gång lagt hela detta arbete å sido i 

 tanke att aldrig mer spilla tid därpå». Men efter några veckor 

 eller månader återupptog han arbetet igen, där han sist blef 

 stående eller från en ny utgångspunkt, som syntes honom 

 vara mera lof vande 



Hvilket betydande arbete Blix faktiskt nedlade på denna 

 fråga, framgår ur hans korta, synnerligen lärorika skildring af 

 de af honom pröfvade metoderna. Slutligen gaf han den termo- 

 elektriska metoden företrädet och utarbetade med användning 

 af denna försökstekniken ända in i de minsta detaljer så, att 

 det slutligen lyckades honom, att framföra de afgörande för- 

 söken äfven för en krets af flere åskådare. Med den full- 

 ändning, som metodiken nådde i hans hand. kan muskelns 

 hela termodynamik behandlas med samma precision, som 

 hvilken annan fysikalisk fråga. — I sammanhang med redo- 

 görelsen för dessa metoder beskrifver Blix ock ett stort och 

 ett litet magnetinduktorium för retning af muskler och 

 nerver. 



De viktigaste af Blix' resultat äro följande. Den genom 

 tänjning, resp. aflastning hos muskeln framkallade positiva 

 eller negativa värmetoningen beror, åtminstone till- största 

 delen, på en förskjutning mellan muskeln och termoelementet 

 och på temperaturdifferenser mellan dessa och inom muskeln. 

 Äfven vid hvila bildar den öfverlefvande grodmuskeln värme. 

 Såväl för värmebildning som för sammandragning är retnings- 

 styrkans minimalvärde detsamma. Bägge närma sig maximum 

 ungefär vid samma retningsstyrka, detta äfven vid isometriska 



